582 



Från föregående slägte skiljes detta genom näbbspetsens 

 och stjertens form. 



Måsarne *) vistas merendels vid hafskusterna, några ar- 

 ter äfven vid större vattendrag och ännu några hålla sig en- 

 dast till sött vatten; de förekomma i alla länder, men äro 

 företrädesvis karakteristiska för norden, der de vid kusterna 

 uppträda i massor af individer. Deras vidsträckta utbredning 

 uti länder med olika naturförhållanden torde förorsaka den 

 mängd af närstående former och lokala raser, som man med 

 större eller mindre skäl åtskiljt. Många af dem afvika dock 

 från hvarandra endast genom olika storlek, hvilket också 

 kan hafva sin grund deri, att i fråga varande foglar icke 

 alltid få i fred kläcka ut sina första kullar ägg, utan måste 

 lägga nya, hvaraf ungarne blifva svagare; i denna händelse 

 är afvikelsen således af mer tillfällig natur. — Öfver hufvud 

 taget äro de fullvuxna foglarne tecknade med samma enkla 

 färger, som tärnorna, nemligen rent hvitt, ljust askblått (mås- 

 blått) och skifFersvart; den först nämnda färgen är vanligen 

 den öfvervägande. De rugga tvenae gånger om året, men 

 blott hufvudet och halsen äro olika tecknade uti sommar- 

 och vmterdrägt. Några arter få sin utbildade drägt först i 

 andra, de större först i tredje eller fjerde året samt bibe- 

 hålla så länge partier tecknade med imgdrägtens afvikande 

 färger. Dundrägten är tät och mjuk, vanligen gråaktig, små- 

 fläckig. Båda könen äro lika tecknade och skiljas knappt 

 genom annat än storleken. 



De flesta arter äro rika på individer och lefva tillsam- 

 mans i större eller mindre kolonier, ofta i tusendetal. Till 

 vintern flytta flere alldeles från våra vatten, andra arter, 

 som hafva sitt hemland uppe uti den högre norden, komma 



*) På Åland (Klåfskär) kallas måsar och tärnor gemensamt „livit- 

 fogel", enligt Sievers. 



