580 



på de inre pennorna. Ving- och stjertpennornas spolar hvita, 

 undergumpen och undre stjerttäckarne hvita. F. och Z. M. 



Vinterdrägt. Pannan, kinderna, strupen och under- 

 gumpen hvita; en fläck öfver näbbroten samt hjessan och 

 nacken svarta; de öfriga, såväl undre som öfre kroppsdelarne 

 dunkelt askblåa. 



Ungfogel. Pannan ut till näbbroten gråhvit; hufvudet 

 ofvan och nedåt örontrakten samt midt nedåt nacken svart, 

 stundom med gråaktiga fjäderkanter. Kinderna, strupen, huf- 

 vudets sidor samt halsen och alla nedre kroppsdelar hvita; 

 framryggen och de minsta vingtäckarne svartgråa; öfriga 

 ryggen och skuldrorna mörkgråa med rostbruna fjäderkanter; 

 vingar och stjert askgråa med rostbruna kanter på vingtäc- 

 kare och stjertpennor; öfvergump ljust askblå. Sk. fn. 



Dundrägt. Ofvan orent rostgul med svarta fläckar och 

 streck, af hvilka sistnämnda ett i nacken och två på bak- 

 ryggen tydligast; fläckarne på hjessan, öfvergumpens och 

 ryggens midt otydliga. Undre kroppsdelarne gråhvita med 

 sotsvart haka. Under ögonen och vid näbbroten en hvit 

 fläck. Näbben och fötterna brunaktiga. Meves. 



Svarta tärnan., den enda af detta underslägte, hvilken 

 går ända till våra breddgrader, förekommer uti mellersta 

 och södra Europa samt östra Asien; nordligast går den till 

 södra Norge, Mälaren och Gotland samt Östersjöprovinserna*). 

 Vintern tillbringar den i Afrika och södra Asien. 



För vår fauna är den nära på lika fremmande som fö- 

 regående art. Ehuru den hittills blott högst få gånger blif- 

 vit observerad här, är det likväl möjligt, att den oftare fö- 

 rekommer, kanske t. o. m. häckande, i sydvestra delen af 

 landet. — Sadelin upptager den **) utan angifven fyndort 



*) I Estland vid Matzalviken i mängd (Russow). 



**) Ehuru oriktigt med den finska benämningen räiskä, (St. caspia). 



