570 



ögonen på tyglarne; Imfvudet ofvan och mellan ögonen på 

 ljust rostgul botten fint svartprickigt, derefter temligen sam- 

 manhängande svartgrått. Ryggens och skuldrornas fjädrar 

 samt de mellersta vingtäckarne mycket ljust askblåa med 

 hvitgulaktiga spetskanter och derinnanför med ett något 

 mörkare, smalt tvärband; de små vingtäckarne utmed vin- 

 gens öfre böjning (på underarmen och handen) svartgråa; 

 vingarne i öfrigt askblåa med hvita fjäderkanter, stjertens 

 pennor hvita, på utfanet gråa, den yttersta mörkast; sidorna 

 af hufvudet^ strupen^ halsen och hela fogeln inunder hvita. 

 F. M. 



Dundrägt. Hufvudet, bakhalsen och kroppen ofvan samt 

 på sidorna brungulaktigt gråa med spridda, svarta fläckar, 

 som på ryggen bilda rader; en fläck framom ögonen och 

 hela strupen rostbruna; hela underlifvet hvitt. Näbben och 

 benen liffärgade, de senare med gulaktig anstrykning. Efter 

 Naiimann. 



Fisktärnan förekommer vid kuster och sjÖar i nästan 

 hela Europa; den saknas endast i dess nordligaste delar, 

 såsom norra delen af britiska öarne samt af Skandinavien 

 och Ryssland, i hvilka trakter den ersattes af följande art; 

 derjemte finnes den uti hela det tempererade Sibirien och i 

 norra Afrika. Till vintern drager den sig till norra Afrika, 

 Persien, Indien och China. 



Den är af alla våra tärnor den allmännaste arten och 

 förekommer talrikt vid kuster, sjöar och större vattendrag 

 uti hela södra och mellersta Finland, från Åland till Ladoga 

 och Onega *), deremot finnes den icke mer i nordligaste de- 

 larne. Enligt M. v. Wrights förmenande synes den betydligt 

 hafva minskats uti skärgården, åtminstone omkring Helsingfors, 



*) Lilljeborg anför den ännu från Archangel, men Meves synes 

 hafva anträffat derstädes blott följande art. 



