567 



På de yttersta skären och klipporna vid finska viken 

 kläcker denna art der och hvar, men vid bottniska viken 

 är den hos oss (liksom på svenska sidan: Gefle) mycket 

 sällan anträffad. — Några par kläcka årligen i Helsingfors- 

 traktens yttre skärgård, vid Seitskär m. m. (M. v. IT".); 

 någongång har man sett dem äfven inom de yttre skogs- 

 landen, i Borgå skärgård vid Sundö (Suni, Asch.). Likaså 

 förekommer den i Kyrkslätt (W, Snellman) och Esbo (Ekeh.) 

 socknar. I sydvestra skärgårdens yttre del finnes den sällan 

 på denna sidan Skiftet (Bonsd.)^ men på Åland (Bergsfr.) häc- 

 kar den, t. ex. på Klåfskär i spridda par (Sievers). Vid vest- 

 kusten lärer arten icke häcka, åtminstone är den endast högst 

 sällan funnen derstädes; i slutet af juli månad är den skjuten 

 vid Uleåborg (Br. Nyl.) och ännu vid Torneå anträffades 

 den år 1832 af IF. v. Wright. — Ingenstädes tyckes den 

 finnas ymnigt hos oss och vid Ishafskusten förekommer den 

 alls icke *). 



Från alla de andra tärnorna skiljes skräntärnan lätt 

 genom sin storlek och från måsarne genom sina spetsiga 

 vingar. Stundom häckar den på samma skär som måsar 

 och vanligen endast i enstaka par; men med sina samsläg- 

 tingar, tärnorna trifves den icke; de anfalla henne uppifrån 

 under skrik och larm samt bjuda sålunda till att fördrifva 

 henne från nejden. Dess läte är ett starkt och obehagligt 

 krräik-krräike-krräk. Till sin natur är den rofgirig och 

 äfven temligen stora fiskar äro utsatta för dess anfall; den 

 håller äfven till godo med smärre sjöfoglar och ungar, som 

 den lyckas öfverkomma. 



*) /. Fellmans uppgift (Aiit. under min vistelse i lappmarken, 

 sid. 90), att Stema caspia, nigra och hiriindo sliulle förekomma i lapp- 

 marken — är påtagligen oriktig. 



