94 



Asien samt flyttar till dess sydliga delar, men har också 

 anträffats någongång i Europa. Amerika äger också sin vi- 

 karierande form. 



I Finland häckar den regelbundet och i mängd uti de 

 nordliga delarne, men också på sina ställen vida sydligare 

 ehuru mycket sparsammare. Deremot visar den sig flyttnings- 

 tiderna äfven här i större mängd. — I hela finska och ryska 

 (Midd.) lappmarken kläcker den särdeles talrikt på alla 

 fjellhedar och myrar; i trakten af Uleåborg är den äfven 

 allmän (Br. Nyl.^ Brdr.). Enligt Malmgren häckar den vid 

 Kajana och enligt uppgift af E. Älcenius förekommer den till 

 mindre antal i Wasa— G:la Karleby trakten. Uti Suonenjoki 

 k:ll *) i norra Savolaks (62^ 40') fann E. J. Warén en häc- 

 kande hona den 31 maj 1871. — Dessutom har den kläck- 

 ningstiden blifvit sedd i Paltamo i juni 1867 af Aschan, li- 

 kaså af M. v. Wright emellan Jorois och Jockas (62^) och 

 af stud K. Lydén i Hvittis under juni — aug. månader. Under 

 kläckningstiden är den vidare observerad parvis uti Säkk- 

 järvi s:n af Wiborgs län af J. Krohn. Det är antagligt, att 

 arten åtminstone på några af dessa ställen verkligen häckat. — 

 Uti alla delar af mellersta och södra Finland anträffas arten 

 i större eller mindre flockar under flyttningstiderna, mest 

 uppå åkrar med rågbrådd. 



(If t.); vinterdrägten är mindre rent gulgrönt fläckad. (Vår europeiska 

 ras har måtten 8| tum och 1^ tum). Efter Sundevall. — Några för- 

 fattare anse den som skild art. Det är icke utredt huru långt den går 

 vesterut. Under flyttning är den funnen en gång på Helgoland, men 

 torde oftare komma till sydöstra Europa. — Den amerikanska formen 

 bär namnet Ch. apr. virginicus Bechst., och har äfven kommit vilse till 

 Europa. 



*) Ett derifrån till finska museum insändt, ur fogeln skuret, ä,gg 

 är ännu alldeles ljust, blåaktigt grönt, med mycket små och glesa, bruna 

 fläckar. 



