95 



Enligt medelberäkning anländer arten till olika delar 

 af Finland ungefär på följande tider: 



till södra Finland i början af maj. 

 „ Österbotten (64^— 65<^) omkr. d. 12 maj. 

 „ Lappmarken „ 15 „ 



Bortflyttningen sker under loppet af september månad. 



Företrädesvis håller sig ljungpiparen till torra, med 

 kråkris eller ljung bevuxna hedar, jemna marker och myrar, 

 samt besöker vatten blott för att dricka eller då och då bada 

 deri. Äggen äro fyra till antalet, olivgula eller bruna, med 

 större och mindre svarta och några gråa fläckar, isynnerhet 

 omkring den tjockare ändan. — Under sträcktiderna äro de 

 oftare i rörelse om nätterna än om dagarne; då de flyga 

 längre sträckor bilda de en spetsig vinkel, hvars ena sida 

 är kortare än den andra, samt flyga då särdeles fort. Under 

 flyttningarne och isynnerhet om vintern hålla de sig tillsam- 

 mans, ofta i ofantliga skaror. 



Såsom ett nyttigt vildbråd är ljungpiparen enligt vår 

 gällande jagtlag fridlyst från och med den 15 mars till och 

 med den 9 augusti. 



d) Under slägtet Squatarola Cuv. (se sid. 78). 



Charadrius helveticus (Linn.) Rustpipare. 

 Rantakurmitsa. 



Artm. Baktå finnes^ men är rudimentär^ nähhen stark. O fre 

 kroppsdelarne med hvita fläckar ^ de undre om sommaren 

 svarta^ om vintern Jivita] de långa armhålfjädrarne 

 under vingen svarta j stjerttäckfjädrarna hvita, de öfre 

 med' svarta tvärhand. 

 Längd 12 till I2V2 tum, vingbr. 26 V2 tum. — Tringa 



LiiNN. ; Tr. sqvatarola L. 



