97 



midten af infaiiet finnes dessutom en lång hvit fläck; armpen- 

 norna, utom de sista, vid roten mörka med hvita spetsar, inåt lju- 

 sare och vid roten hvita. Stjertpennorna hvita med 6 å 7 lika 

 breda, svartbruna tvärband, på utfanet smalare och ljusare, samt 

 inåt roten försvinnande. — Från ljungpiparen skiljer sig denna 

 färgdrägt genom gröfre teckning och saknaden af allt gult. F. M. 



De yngre hanarne hafva denna drägt aldrig så ren, som 

 de gamla; det hvita intager ett mindre rum och fjäderkan- 

 terna på rygg och skuldror hafva en anstrykning af brun- 

 aktigt; slutligen är det svarta på alla undre kroppsdelar 

 ej så rent. — Sådan är äfven gamla honans drägt. De unga 

 i sin första höstdrägt hafva vanligen qvar flere eller färre 

 fjädrar från ungdrägten på såväl öfre som undre kroppsdelarne. 



Uti höst- eller vinterdrägten har den äfven någon likhet 

 med Ch. apricarius. Pannan gråhvit, svartaktigt streckad; 

 ofvan ögonen går ett bredt hvitt, af mörkt streckadt band; 

 hjessans fjädrar svartbruna, kantade med ljust gröngulaktigt; 

 halsen bakom ljusgrå, fläckad af mörkt och gulaktigt hvitt. 

 Rygg och skuldror matt brunsvarta, med ljusa, grönaktigt 

 rostgula, kantiga fläckar på sidorna af fjädrarne, hvilka dess- 

 utom hafva en spetsfläck af denna färg; hakan hvit; öron- 

 trakten grå med mörka längdstreck; framhalsen hvit, något 

 fläckig af Ijusgrått, kräfvan och sidorna af öfverbrÖstet med 

 gråa vågiga tvärband och mörka spolstreck. Bröst, mage 

 och undre stjerttäckare rent hvita, de yttersta af de senare 

 på utfanet med en rad svartgråa fläckar; vingtäckarne grå- 

 aktigt svartbruna med (oftast blott tvenne) små hvita, i rost- 

 gulaktigt stötande kant- och spetsfläckar, som på inre ving- 

 pennorna äro trekantiga. Bakrygg, öfvergump, ving- och stjert- 

 pennor såsom hos sommardrägten. Naum. och Zool. Mus. 



Denna drägt undergår redan om vintern och våren en 

 betydlig förändring derigenom, att de ljusgula fläckarne på 



7 



