98 



kroppens öfre sida förblekna till hvita ocli småningom af- 

 slitas, så att fjädrarne få ojemna kanter, som äro blott något 

 ljusare än grundfärgen. — Båda könen äro lika tecknade; 

 den något mindre honan har dock mattare färger. 



TJngdrägten liknar den derefter följande höstdrägten, 

 och skiljer sig från de gamlas höstdrägt på följande sätt: 

 fjäderkanterna på hjessan hafva en grönaktig anstrykning, 

 likasom äfven bakhalsen; kant- och spetsfläckarne på man- 

 teln äro äfven grönare; stjertpennorna hafva ljust rostfär- 

 gade spetsar; strupe och halssidor med tätare och mörkare 

 streck, isynnerhet breda på sidorna af kräfvan och öfre 

 bröstet, och icke spetsiga såsom hos de gamla; på bröstets 

 sidor synas flere fjädrar med grågula kanter. Efter Naumann 

 och en original målning af M. v. W. (Mörkö). 



Så mycket man med säkerhet känner häckar denna i 

 flere afseenden intressanta fogel blott uti de högarktiska 

 nejderna, uti nordliga Grönland och i Taimyrlandet; man 

 uppger dock, att den kläcker också sydligare, i Finmarken 

 och måhända på Novaja Semlja. — Flyttningstiderna passerar 

 den talrikt längs Norges och utmed Östersjöns kuster till 

 vestra Europa, kommer genom vestra Sibirien till södra Ryss- 

 land, och fortsätter från vestra Europa samt östra delen af 

 Medelhafvet utmed Afrikas begge kuster ända till Kaplandet; 

 om vintern vistas den också i Indien, kommer genom östra 

 Sibirien till ostkusten och Australien; i Amerika passerar den 

 också utmed kusten; — arten besöker följaktligen nästan alla 

 kuster på jorden. 



Högst sällan är den härtills iakttagen inom vårt område. 

 Nära vår ishafskust fann Malm den 30 aug. 1841 tvenne in- 

 divider vid Vejnäs mellan Nordkyn och Wardöhus; Nordvi 

 har också iakttagit arten vid Mortensnses (Waranger) den 

 23 sept. 1861. För öfrigt kan med full säkerhet anföras 



