102 



TJngdrägt. Näbben svartgrå; de upptill tjocka benen 

 gråaktigt röda; hufvudet ofvan jemte den korta nacktofsen 

 svarta med smala rostfärgade fjäderkanter; från mun vinkeln 

 ned på kinderna, under ögonen samt ut på den fläckiga 

 nacken förlöper ett svartbrunt band; hakan, strupen och 

 framhalsen hvita, tyglarne och nedre örontrakten likaså, men 

 med brun anstrykning. De öfriga delarne af hufvudet lik- 

 som äfven halssidorna och ett smalt band uppåt från näbb- 

 roten gulaktigt bruna; en smal hvit ring omkring ögonen; på 

 hvardera sidan af kräfvan en i midten af bröstet samman- 

 flytande, svart sköld med smala, afbrutna, rostgula fjäder- 

 kanter; bakom denna är hela underlifvet hvitt, med undan- 

 tag af de rostfärgade mindre stjerttäckarne. I öfrigt är fo- 

 geln lik de gamla men har ofvan öfverallt rostgula kantfläc- 

 kar på fjädrarne, äfven på de mellersta vingtäckarne; dessa 

 fläckar äro stora och trekantiga på inre vingpennorna och 

 hafva öfverallt svartaktig infattning framtill; vingar och stjert 

 i Öfrigt såsom hos de gamla, den senare likväl i spetsen med 

 ett rostfärgadt tvärband. F. M. 



Dundrägt. Hjessan rödgrå, fläckig af svart med en 

 större mörk fläck på bakhufvudet, ögontrakten gråhvit, ty- 

 geln med ett smalt mörkt band; halsen bakom fläckig af 

 hvitt och grått; hakan, strupen och framhalsen jemte alla 

 undre kroppsdelarne rent hvita; på halsens och kräfvans si- 

 dor ett bredt, mörkt tvärbälte; öfre kroppsdelarne brungråa 

 med i vågiga rader ställda svarta fläckar, benens utsida af 

 samma färgteckning. Naum. 



Tofsvipan förekommer endast uti gamla verlden och 

 häckar här uti de mera tempererade delarne, nemligen i 

 nordliga delarne af Frankrike och Tyskland, på britiska 

 öarne, i södra Skandinavien, Östersjöprovinserna och mel- 

 lersta Ryssland samt i södra Sibirien i hela dess utsträck- 



