53 



afbrutna, rostgula tvärband, som på de större täckfjädrarna 

 äro talrikare och till en del skuggade af svart. Inre ving- 

 pennorna af samma, men mera markerade teckning med gul- 

 bruna och af hvitt kantade spetsar, samt enstaka djupt svarta 

 tvärband eller uddiga fläckar; de stora vingpennorna svart- 

 brunaktiga på utfanet med rostgula tvärfläckar, de yttersta 

 med ljus kantniug; deras täckare af samma utseende. Halsen 

 på sidorna och framtill samt kräfvan vackert rostgula, med 

 fina hvita spolstreck, som på halssidorna der och hvar äro 

 infattade af rent svart; bröstet och magen hvita, men undre 

 stjerttäckarne rostgulaktiga; vingskylarne vackert ljust rost- 

 gula med bredare ljusa (hvitaktigt gula) spolband med svart 

 infattning och fläckar. De rostgula stjertpennorna med hvita 

 spolar och svarta tvärband, hvilka icke nå fjäderkanterna, 

 men ofta sammanlöpa vid spolen. Z, M. och Naumann. 



Den gamla hönan skiljes lätt från hanen, utom genom 

 mörkare rygg, genom sina blekare färger och mattare teckning; 

 hennes strupe är nemligen alltid rostgulaktigt hvit, det första 

 strupbandet utmärkt blott genom rostbruna fläckar, det andra 

 mest äfven ofullkomligt och vanligen icke sammanlöpande 

 på strupen. Kräfvans rostfärg blekare och af mindre omfång, 

 samt mera fläckig. 



Ofvan anförda olikheter i färgteckningen på strupen 

 hos hanarne äro individuella, men uppstå äfven till en del 

 genom olika åldrar och årstider. — En af F. v. Wright 

 målad hane, skjuten på Haminanlaks, skiljer sig från ofvan- 

 beskrifna hufvudsakligen derigenom, att den har hakan och 

 strupen svarta, hufvudets sidor mera enfärgade och mörka, 

 knapt någon antydning af de rostbruna banden på sidorna 

 af strupen, mattare rostgult på halsen och kräfvan, samt 

 genom i allmänhet mindre markerad färgteckning och ore- 

 nare färger, isynnerhet på öfre kroppsdelarne och vingarne. 



