51 



i större mängd förekommit äfven vid Uleåborg (Br. Nyl.) 

 men försvunnit; om höstvintern år 1871 visade sig åter något 

 enda exemplar (HUdén). I Sotkamo har den äfven de senare 

 åren varit försvunnen (HoUmerits), men har likväl förut an- 

 träjffats vid Kajana och ända upp i Hyrynsalmi (65'^) {Malmgr.)\ 

 enligt en anteckning af prosten J. Fellman skall den hafva 

 blifvit sedd och fångad ända uti Kuusamo (66^). — Nordli- 

 gare är den veterligen icke sedd hos oss. 



Ehuru rapphönsen sålunda uthärda vårt klimat, lida de 

 dock ofta svårt afbräck genom stora snömassor och för stark 

 bildning af skare, som utestänger dem från marken och fö- 

 doämnena, hvarigenom de omkomma i följd af hunger, eller 

 tvingas att sträcka till andra trakter. De bosätta sig före- 

 trädesvis der större, sammanhängande åkerfält finnas, om- 

 gifna af skogsbackar, hvarest de under vintern finna skydd 

 mot kölden och sina farligaste fiender, hökarna. Under 

 snörika och kalla vintrar samlas de för att söka sig föda 

 invid bebodda ställen och fångas då i myckenhet vid rior, 

 logar och sädestackar. Hanen parar sig med endast en hona, 

 med hvilken den hela lifvet lefver tillsamman; denna lägger 

 12 till 18, någongång mycket flere *) ägg, till färgen olivgrå, 

 ofläckade, och rufvar dem i ett enkelt bo på någon åker, 

 äng eller under en buske. 



Anm. Rörande rapphönsens uppgifna vana, att „låta snöa ned sig" se 

 ofvan sid. 6, 



8. Perdix coturnix (Linn). Vaktel. Peltopyy. 



Artm. Ofver midten af hjessan^ samt öfver ögonen ett hvit' 

 gult band, hela ryggen brun med flere längd.rader hvit- 



*) Enligt uppgift af Äschan fann framl. stud. C. Dahlström den 

 12 Juni 1861 ett t)0 med 26 ägg i närheten af Helsingfors; landssekre» 

 teraren K Eildén har uti Lappo funnit 25 ägg uti samma bo. 



