44 



I motsats till dalripan, sora äi' en småskogens och busk- 

 markernas innebyggare, älskar fjellripan att vistas på fjell- 

 hedar samt stenrös ofvanför trädregionen. Den förekom- 

 mer nemligen endast uppå Pyrenéerna, Alperna och andra 

 fjell uti Europas södra och mellersta delar samt uti Skott- 

 lands och Skandinaviens fjellbygder; i norra Ryssland saknas 

 den allt från hvita hafvet, men uppträder åter på tundrorna 

 i norra Ural och Sibirien samt i Norra Amerika. På de af- 

 skilda områdena uppträda närstående, men något afvikande 

 former. 



Hos oss förekommer fjellripan endast i landets nordli- 

 gaste delar. Den finnes allmänt på fjellen vid Ishafvet *) 

 fSchr.) och Enontekis, men sparsammare på de mer en- 

 staka fjellen i Muonioniska, uppå Olostunturi fSbg & Pn) 

 och Pallastunturi (Mäklin och Arth. v. Nordm.J; på lapp- 

 ska halfön är den enl. Middendorff allt sällsyntare österut **), 

 men förekommer dock ännu vid Triostrow mycket sparsamt; 

 i den skogiga sydvestra delen finnes den blott på fjelltopparne 

 (Shlbg och Mlmbg), t. ex. Poads oawenj n. v. om Imandra 

 sjö (Midd,)\ — huruvida den möjligen förekommer ännu pä 

 Kuusamo fjellen är oss icke bekant. 



Anm. EnUgt livad E. Grape uppgifver skall det stundom hafva händt, 

 att hela skaror komma ända ned till Haaparanta, likvisst blott 

 mider mycket sträng och fortfarande köld (Malm) ; man känner 

 dock ej att dylika tåg skulle hafva förekommit på senare tider. 



Angående denna arts lefnadsförhållanden har J. B. Barth 



*) Prosten /. Fellman har antecknat, att han en gång på de yt- 

 tersta bergspetsarne åt ishafvet uppå halfön Tana-horn funnit en fjell- 

 ripa i augusti månad om kroppen alldeles hvit. 



**) Middendorf uppgifver sig uppå kusten af ryska lappland hafva 

 skjutit formen Lag. rupestris (Sibir. Beise II. 2. s, 194); huru dermed sig 

 förhåller känna vi ej, men antaga att det ej kunnat vara annat än vår 

 lappska fjellripa. 



