24 



skulderfjädrarna och vingtäckarne ; öfre stjerttäckarne tvär- 

 fläckade eller bandade af svart och rostgult samt med hvita 

 ändkanter; stjertpennorna lika tecknade. Bröst och iinderlif 

 tvärbandade af grått, svart och rostgult, med smala spräck- 

 liga tvärband på den grå spetsen; vingskylarne med breda 

 hvita ändkanter och bredare rostgula och svarta tvärband; 

 gurapsidorna svartaktiga med hvitaktiga ändkanter; nedre 

 stjerttäckarne hvita med mörka fläckar inåt; tarsernes bekläd- 

 nad grågul med små mörka tvärfläckar; tårna gråbrunaktiga ; 

 näbben svart, ögonringen brun; ögonbrynen röda. — Efter 

 Sv. Jäg. förb. tidskr. 1832 med planch af W. v. Winght. 



Från tjäderhönan skiljes rackelhönan lätt genom sin 

 klufna eller åtminstone tvära, icke afrundade, stjert; från 

 orrhönan åter genom den betydligare storleken hos en full- 

 vuxen fogel, men dessutom genom sina breda hvita ändkan- 

 ter på vingskylarne, som likna tjäderhönans. Hela färgteck- 

 ningen hos denna fogel är annars en blandning af tjäderns 

 och orrens. 



Hane i sommardrägt. Halsen sotbrun, gråvattrad; på 

 tvären hvitrandad på haka, strupe och kinder. Sk. fn. 



Hanen i ungdrägt skiljer sig från ungtjädern genom 

 mörkare svartbrun näbb med ljusare kanter och spets; öfver 

 ögonen är en långsgående, rostbrun fläck med små svarta 

 fjäderspetsar; bakhalsen och framryggen sakna de gråaktiga, 

 med svart vattrade fjädrarne och armpennorna äro något 

 mörkare, utan hvit vingspegel. — Från ungorren afviker 

 fogeln genom violett, i purpurrödt stötande glans på den rost- 

 bruna bröstfläckens svarta tvärband, samt derigenom, att 

 undre stjerttäckarne äro svarta, med hvita kanter och spet- 

 sar. — Eft. Jäg. förb. tidskr. 1866 sid. 234. 



En hane i öfvergång från ung- till utbildad drägt, bär 

 den förras brunspräckliga tjädrar qvar på hufvudet och hal- 



