21 



norr om Torneå (Q6^) . den 3 Maj | (börj. April — iupå 

 vidSoclankyläpolhöjcl(67V2^) „ 6 „ f Maj). 



Hönan väljer ofta sitt liggställe bland risen uti en före- 

 gående år nedhuggen svedjeskog, der äggen mången gång 

 då sveden afbrännes gå förlorade "*"). De läggas från medlet 

 af maj och kläckas i juni (Kuopio, Aschan). 



Anm. Såsom ett faktiskt bevis uppå huru mycket skogsfogelus fredande 

 om våren, och så länge ungarne äro små, bidrager att qvarhålla 

 dem på en viss trakt, må liär anföras, att ehuru vid mitt fäderne- 

 hem Haminanlaks under årtionden det betydliga antalet af 200 hjer- 

 par och vida öfver 100 orrar i medeltal blefvo skjutna under hösten 

 och vintern, deraf ingen minskning i fogeltillgången förmärktes. 

 Ännu år 1825, det sista under hvilket vi bröder ännu alla voro 

 hemma skjötos der 300 hjerpar och öfver 200 orrar **). Men det 

 skulle der aldrig fallit någon in att om våren och sommaren, förrän 

 i augusti, skjuta någon af dessa foglar. Snaror, flakor och andra 

 dylika grymma giller voro totalt bannlysta från ägorna. Sedan 

 likvisst de kringstrykande bondskyttarnes antal varit i beständigt 

 stigande och det utrotande bul vansky ttet blifvit kändt, samt skytte 

 och snaror om våren, m. fl. dylika metoder äfven kommit i bruk 

 bland allmogen, hafva foglarnes antal så minskats att knappt 20 ä 

 30 stycken af hvartdera förenämnda fogelslag årligen der numera 

 (1850-talet) blifva skjutna. Ja man kan der nu få vandra under 

 flere timmar utan att stöta upp en enda hjerpe, och under vintern 

 kunna flere veckar förgå utan att en orre visar sig, i fall icke, hvil- 

 ket stundom inträffar, t. ex. om vintern 1855—56, orrar i större 

 antal ankomma från andra trakter och blifva qvar på orten till åt- 

 minstone senare på vintern. 



*) Konrektor C. A. Aschan har härom meddelat följande: 



Den 16 Juni 1869 afbrändes en mindre sved i Jännevirta b}' nära 

 Kuopio och sedermera påträfi'ades derstädes en död orrhöna jemte bo 

 och okläckta ägg samt nykläckta ungar, för hvilkas skyddande modren 

 uppoffrat sig; sålunda omkomma hundradetals orrfoglar emedan just 

 denna tid en stor mängd sveder af brännas i Savolaks i och för kornsådd. 



**) Enligt M. v. W:s anteckningar skötos derstädes ännu år 1834, 

 från början af augusti till den 27 okt. 220 hjerpar och 20 orrar, och 

 enligt meddelande af Hr Ferd. v. Wright är tillgången för närvarande 

 mindre än på 1830-talet och för några år sedan var hjerpen nära nog 

 utrotad, men har de senaste åren åter tilltagit i antal. Vintern 1871 — 1872 

 infunno sig orrarne åter talrikt. 



