17 



spetsfläckar, fint spräckliga med svart, hvarigenom fogeln 

 erhåller en vacker dragning åt grått (jmf. anm. efter honan). 



Sterila orrhönan närmar sig mer eller mindre tuppens 

 färgdrägt. — Ett i finska samlingen förvaradt exemplar, skju- 

 tet vid Ekenäs, har följande utseende. Stjertens sidopennnor 

 äro långa och starkt utböjda såsom hos hanen; hufvudet och 

 halsens öfra del spräckliga och tvärbandade med rostgult 

 och glänsande svartblått; isynnerhet på nedre delen och 

 sidorna af halsen; öfversta delen af framhalsen hvitfläckig; 

 bröstet svart med blått skimmer, fjädrarne inåt tvärbandade 

 med rostgult; buken sotbrun. Hela öfre delen af kroppen 

 svartbrun med blå glans, isynnerhet på öfvergumpen, öfver- 

 allt med smala rostgula tvärband samt mycket tät och fin 

 vattring af rostgult och grått; vingskylarne mörkbruna, spräck- 

 liga såsom vingtäckarena; vid armhålan en hvit fläck; arm- 

 pennorna tecknade såsom hos hanen, men på den mörka 

 delen något spräckliga med rostgrått och de inre handpen- 

 norna likaledes i utfanet med hvitt; undergumpen gråbrun; 

 undre stjerttäckarne helt och hållet hvita, stjertpennorna 

 svarta, i utfanet spräckliga med rostgult, i de trubbiga spet- 

 sarne smalt kantade med hvitt; tarserna hvitgråa, utåt mörkt 

 vattrade. F. M. 



Ofvan beskrifna exemplar, samlingens enda, afviker från 

 planchen i Sv. fogl. af Sundevall blott derigenom, att öfre 

 delen af framhalsen är rostgult tvärbandad. En annan steril 

 orrhöna är skjuten på Haminanlaks den 5 No v. 1835 och 

 liknar till färgteckningen hönan; enligt orig. måln. af F. v. 

 Wright (Univ. bibi.) är den öfverallt vattrad och bandad af 

 rostbrunt och svart, samt tecknad med dylika hvita och gråa 

 fjäderspetsar, såsom vanligen orrhönan. Bakryggen är lik- 

 väl jemte öfre stjerttäckarne af samma rostbruna teckning 

 som öfriga ryggen, och de lika tecknade, långa stjertpennorna 



2 



