14 



kiga fjäderkanter och innanför deras ljusgrå spetskanter ett 

 svart, spräckligt, smalt tvärband: öfriga ryggen af nästan 

 samma teckning, men då fjädrarne der mer täcka hvarandra 

 blir färgteckningen något olika. Hela fogeln inunder teck- 

 nad af svarta, rostgula (smala) och gråa tvärband; buken 

 vanligen nästan gråsvart; på vingskylarne bildas, då de äro 

 ordnade, snedtgående breda band, på tvären fläckade eller 

 bandade ytterst af ett Ijusgrått och fint svartspräckligt band 

 (såsom öfver allt på fjädrarnes gråa ända); derinnanför äro 

 de tvärbandade af svart och rostgult. De inre ving- och 

 armpennorna med hvita spetskanter, annars fläckiga och 

 spräckliga af svart och rostgult; handpennorna mörkt grå- 

 bruna, i utfanet spräckliga af svart, men hvitaktiga skaft; 

 vingtäckarne, som bilda 5 — 6 tydliga rader, hafva gråa spet- 

 sar på de större samt äro i öfrigt fläckiga och spräckliga af 

 svart och rostgult; stundom har någon af de bakre skulder- 

 fjädrarne en hvit spetsfläck. Stjertpennorna äro tvärbandade 

 och spräckliga af svart och rostgult, med smala hvita änd- 

 kanter; deras undre täckare hvita med svarta, tillspetsade 

 tvärband och rostgult innanför banden. Näbb, ögon och 

 ben såsom hos hanen, men tarsernas fjädrar ljusgrågula, 

 framtill fint fläckiga af mörkt. F. M. och orig. målning af 

 F. v. Wria 



Anm. Vid en närmare jämförelse af flere orrliönor finner man snart, att 

 deras färgteckning är mycket olika. De gamla hafva i allmänhet 

 en renare och mera bestämd teckning än de unga, som hafva bre- 

 dare, ljusa och svartspräckliga fjäderspetsar, hvarigenom den svarta 

 teckningen hos dem blir mindre utmärkt och de få ett finspräckligt 

 utseende; de utmärkas dessutom vanligen af ett hvitt band på arm- 

 pennorna utmed dessas täckare (såsom hos hanarne). De gamla 

 hönorna ha blå glans på bakryggens svarta band, öfverallt mera 

 utmärkta svarta fläckar och band, samt se mörkare ut. Afven 

 foglar af samma ålder äro olika tecknade, — men alla äro de bland 

 våra allra vackraste foglar, isynnerhet under vintern och mot våren, 

 så länge deras fjädrar och färger ännu äro friska. 



