11 



enstaka tjädrar om hösten visa sig t. o. m. på Degerö. I 

 Uskela ar den icke så sällsynt och i mer skogrika trakter, 

 sådana som Yläne {ShlhgJ i sydvestra delen af landet, samt 

 längre inåt är tillgången rikligare. Till större antal före- 

 kommer den isynnerhet uti finska och Onega Karelen. Mot 

 norden häckar den regelbundet ännu vid 68" i Muonioniska 

 (W. v. W., Shfj & Pn); Malm fann år 1841 ett ex. vid 

 Karesuanto och i Enare var den allmän, men förekom ej 

 mer i det skoglösa Utsjoki. Enligt Middendorff upphör den 

 i östra lappmarken norr om Imandra sjö (68*^); längs syd- 

 vestra kusten af halfön funno Sahlberg och Mahnherg tjä- 

 drar. Den håller sig sålunda i norden inom gränsen för 

 barrskogsregionen. 



Medeldatum för spelets början är i olika delar af lan- 

 det ungefär följande: 



uti södra kustländerna omkr. 



„ inre delarne mellan 61^ — 64 



„ södra Uleåborgs län . . . 



„ norra „ „ . . . 



„ lappmarken till 69^' . . . 

 någongång begynnes spelet i södra Finland redan i början 

 af april månad. 



Mer än någon annan af våra matnyttiga foglar har tjädern 

 varit i fara att utrotas genom tanklös förföljelse från men- 

 niskans sida; sedan den numera blifvit tagen i lagens skydd 

 och medvetandet om nödvändigheten häraf alltmera spridt 

 sig i olika samhällskretsar kan man dock hoppas, att den 

 ännu skall kunna säkerställas emot fullständig förödelse. 

 För att denna förhoppning likväl ej må slå fel är det nöd- 

 vändigt, att den bestående jagtlagen hålles i sträng helgd 

 såväl af den bildade jägaren som allmogen samt af den kö- 

 pande och konsumerande delen af allmänheten. Våra jagt- 



