täckarne, hancipennornas skaft svart- eller mörkt gråbruna; 

 stjerten rostbrun med hvit spetskant och svarta tvärfläckar, 

 dess öfre täckare med hvita ändkanter. Sv. foijl. fig, af 

 W. v. Wright. — F. M, 



Dundrägt. Ofversidan rostgul, undersidan ljusgul; tätt 

 öfver näbbroten en mindre, och högre upp mot pannan en 

 större bågformig fläck, flere obestämda, svartaktiga fläckar 

 och streck på hjessan, framför och under ögonen, samt ett 

 längdstreck i nacken, på sidorna af nacken en större brun 

 fläck. Vingarne fläckade af svart och rostgrått, med tvenne 

 Ijusii band. Meves, 



Ungdrägt. Tvärfläckad af svart och rostgult; hufvudet 

 fint vattradt med svart och grått; hakan ljus, tvärb ändad; 

 rygg- och vingtäckarne med hvita skaft och spetsfläckar, 

 vingskylarne med rostgråa tvärband; bröstet rostgult, buken 

 hvitaktig. Af ungdrägten qvarstanna fjädrarne längst midt 

 på bröstet och buken. 



Hanens sommardrägt i juli och augusti: fjädrarne på 

 hufvudet och halsen sotbruna, något spräckliga samt likasom 

 skäggfjädrarne under hakan, mycket kortare än om vin- 

 tern. Sk. Fn. 



Honan har i juli fjädrarne på halssidorna kortare och 

 spensligare än vinterfjädrarne, af nästan samma färg, men 

 försedda med tätare tvärband. Meves. 



Tjädern varierar någon gång mer eller mindre ljus eller 

 hvitfläckig; våra samlingar ega intet sådant exemplar, men 

 Nilsson beskrifver en sådan hona från Enontekis, hvilken är 

 smutsigt hvit, der och hvar skuggad med brunaktigt; den 

 förvaras uti Svenska Riksmuseum. 



En anmärkningsvärd färgdrägt bära de s. k. gallhönsen 

 eller sterila hönorna. Till storleken öfverensstämma de med 

 vanliga hönan, men närma sig till färgen tuppens drägt; 



