fjädrarne förlängda; halsen sidorna af bröstet och bakre 

 delen af ryggen gråblåa^ vingarne rostbruna^ öfverallt 

 vältrade med svart; hufviidet och undre kroppsdelarne 

 svarta; iiå kräfvan en starkt glänsande mörkgrön gör- 

 del. — Honan: näbben knllrig^ mörkt hornfärgad; krop- 

 pen på tvären fläckig af svart, rostgult och Ijusgrått; 

 inunder ljusa7'e och med rost gul strupe^ f ramhals och 

 kräfva. 



Längd: hanen 3 fot 7 tura, vingbr. 4 f. 272 t.; honan 

 2 fot 3 tum, vingbr. 3 fot 6 tum. — Dessa mått äfvensom 

 kroppsvigten variera efter ålder och hemort. I södra Fin- 

 land väger en stor tupp 12 och som det säges ända till 15 

 ■ff, och hönsen 4 — 6 %\ i mellersta delarne af landet tuppen 

 vanligen 9 '/a — H ^ och hönsen 3— 4V2 ^; i Lappland skall 

 tuppen väga 8 — 9 %'^). 



Lokala namn. Svenska tjädertupp, — höna, {tjädur 

 och i Österbotten röijo). Finska, efter uttalet i de olika 

 dialekterna, tuppen: mefsäs (eller mettets) i vestra, metso, 

 mehto i östra och norra Finland samt messo i Wiborgs län; 

 hönan emä metso i sydliga, koppelo i norra Finland och 

 Karelen. 



Beskrifning. Hane. Näbben tjock, hos de gamle med 

 starkt nedböjd öfverkäk, hvitgul; de mörkbruna ögonen om- 

 gifvas fram och baktill samt isynnerhet ofvan af klart röda 

 ögonbryn, hvilka om våren under speltiden förstoras så, 

 att de gå upp i jemn höjd med hjessan. De på senhösten, 

 under vintern och in pä sommaren starkt fjäderklädda tar- 

 serna svartbrunaktiga, framtill, nedåt samt på insidan lju- 

 sare och fläckiga. Hufvudet nästan rent svart, strupfjädrarne 



*) Småväxta tjädrar, som erhållas i norra delarne af landet (Pu- 

 dasjärvi och Kunsamo, Bränder) benämnas af allmogen lapin-metto och 

 antagas komma norrifrån. 



