IX 



vändigheten att bifoga denna uppgift framgår af sig sjelf, 

 men har icke alltid blifvit iakttagen uti de samlingar af lo- 

 kalnamn, som literaturen erbjuder. 



Uti förra afdelningen af arbetet hade M. v. Wright för 

 åtskilliga arter meddelat omständliga och på egen erfarenhet 

 grundade framställningar af foglarnes lefnadssätt, bon, ägg 

 m. m. Det obetydliga, som fanns häraf uti manuskriptet till 

 senare afdelningen har naturligtvis ingått i arbetet, liksom 

 ock det af andra personer skriftligen meddelade, men derut- 

 öfver har utgifvaren icke fullföljt planen. Orsaken härtill är 

 ej ett omotiveradt underskattande af frågans vigt, utan ligger 

 helt enkelt deri, att utg. sjelf saknat tillräcklig erfarenhet 

 i ämnet och ej heller ansett det lämpligt att ur andras ar- 

 beten afkopiera sådant, som hvarje läsare hellre inhemtar 

 ur originalen. Hellre än att meddela korta och otillfreds- 

 ställande beskrifningar och mått af ägg enligt finska sam- 

 lingen, får utg. hänvisa till en fullständig handbok i frågan, 

 Westerlnnds Skandinaviska oologi (Stockholm 1867). Så- 

 dant förevarande arbete nu framträder kan det icke anses vara 

 en fullständig fauna, jemförlig med Nilssons^ Sundevalls eller 

 Lilljeborgs svenska arbeten, utan allenast ett förarbete till en 

 sådan. I öfrigt upprepar utgifvaren äfven för sin del v. Wrights 

 motto till förra afdelningen: mina annan jonka tiiän, toinen 

 lisät jatkakoon. 



Om den nu gjorda omständliga framställningen af ar- 

 ternas utbredning skulle anses lända den fosterländska forsk- 

 ningen till gagn och en bearbetning i samma syfte jemväl 

 af de öfriga fogelordningarne blefve af behofvet påkallad, vore 

 det utg:s afsigt att söka åstadkomma en sådan. Skulle ärade 

 landsmän för detta ändamål vilja fortfarande tillsända mig 

 meddelanden, vore dylika i hög grad tacknämliga, liksom jag 

 saken till fromma utber mig äfven rättelser och tillägg till 

 närvarande arbete. Högsta värde ega de bidrag, som med 

 tillförlitlighet och fullständighet förena största möjliga de- 

 taljrikedom ; men äfven hvarje liten uppgift eger sitt intresse 

 blott den stöder sig på en fullt pålithg observation. Bättre 

 är att uppgifva de flere eller färre enskilda fall, då man 



