108 



ringen, smalare än hos vinterdrägten; ryggen svartbrun med 

 ljusare fjäderkanter; de mellersta stjertpennornas spetsar med 

 rostgul anstrykning; teckningen i öfrigt såsom ofvan angif- 

 vits. Begge könen likna hvarandra. 



Denna drägt skiljer sig således obetydligt från de gam- 

 las vinterdrägt; detsamma är fallet med 



Första vinterdrägten, som bar renare gul färg på benen 

 samt de svarta färgerna på bufvudet mera markerade och 

 bredare än i ungdrägten; hela trakten mellan näbben och 

 ögonen samt örontrakten ljusgrå; kinderna nedåt hvita med 

 en mörk fläck utmed det svarta bandet från näbb viken ; ryg- 

 gen af ungdrägtens färg, men de inre viDgpennorna med 

 hvita spetskanter. Efter Naumann. 



Dundrägt. Hjessan och kroppens öfre sida fläckade 

 med svart, grått och rostgrått; ett band längs midten af 

 pannan, ett dylikt från näsborren till ögat, en fläck under 

 detta, ett band på bakhalsen, samt ett par längs ryggen äro 

 särskildt tydliga; halsen och tvenne fläckar på frambröstet 

 hvitgråa, nacken gråhvit och ett band öfver ögonen, hakan 

 samt hela underlifvet rent hvita. F, M. 



Denna art är en verklig hafskust-fogel, som tillhör 

 norden; den häckar i Europa från Skandinaviens nordligaste 

 delar omkring Östersjön och dess vikar, samt vid britiska 

 öarne; endast tillfälligtvis torde den förekomma på Spets- 

 bergen och Novaja Semlja men regelbundet vid kusterna af 

 norra Sibirien ända bortåt Kamtschatka; på Grönland och i 

 norra Amerika kläcker den också, — I de östra och vestra 

 delarne af gamla verlden flyttar den nästan uteslutande ut- 

 med hafskusterna, men i Sibirien äfven längs floderna. Un- 

 der vintern kommer arten sålunda ända till Afrikas sydli- 

 ' gaste delar, Australiska överiden och södra Amerika, hvadan 

 den besöker de flesta kuster på jorden. Någon del stannar 



