115 



biträder. De älska mycket sina ungar och om dessa oroas, 

 blifva de mera dristiga, ehuru de eljest äro skygga. Ungarne 

 löpa vid annalkande fara genast till vattnet och rädda sig 

 förträffligt genom att simma och dyka. 



Tredje familjen: Snäppor, Seolopacidae. 



(se sid. 64). 

 Näbben längre än Jiufvudet, ofta mycket lång^ tunn och 

 vek; näsborrarne smala, belägna på första fjerdede- 

 len, nähhfåran vanligen räckande öfver midten af näh- 

 hen; mimöppningen liten; benen medelmåttiga eller 

 långa, merendels med haktå^); vin g ar ne spetsiga, 

 stjerten hestår af 12 pennor, hos några arter 14 och 16. 

 Denna familj innefattar de snäppartade vadarne, som 

 framför alla andra utmärkas genom näbbens längd och vek- 

 het. Den omfattar en synnerlig mängd former, som betyd- 

 ligt af vika från hvarandra, h vårföre det är nödvändigt att 

 sönderdela den i mindre grupper; dessa innehålla ett mycket 

 olika antal arter. Förnämligast på grund af benens och 

 näbbens byggnad kunna våra nordiska fördelas i fem grupper 

 på följande sätt: 

 A. Benen längre eller kortare, tarsernas framsida delad 

 genom tvärsömmar; nähhfåran räckande till, eller öfver 

 midten af nähhen. 



a. Tårna vid roten förenade genom ett hudveck; näh- 

 hen i rothälften mjuk; underhenen merendels bre- 

 dare nakna i sp)etsen. 



1. Benen långa, tunna; nähhen i sista tredjedelen 

 hård, med fåran gående till, eller något öfver 

 midten. ■ — (Slägt. Numenius, Limosa, To- 

 tanus, Machetes). — 1. Totaninae. 



*) Endast en af våra arter, Tringa (Calidris) arenaria, saknar den. 



