37 



skarpa vexlingar i markens beskaffenhet under olika årstider; andra 

 foglar flytta nemligen bort till vintern, eller uppehålla sig företrä- 

 desvis på träd och buskar eller något dylikt underlag. Måhända 

 bidrager äfven den omständigheten, att hönsen i allmänhet hafva 

 en större och klumpigare kroppsbyggnad samt mer oviga rörelser. 



Angående de från ofvanstående framställning och tolkning afvi- 

 kande eller emot densamma stridande åsigter, som af olika förfat- 

 tare uttalats, se: Nilsson, Sk. fu. fogl. 1858 sid. 93; Bonsdorff, Ups. 

 Vet. Soc. årsskr. 1859 och Ö. V. A. förh. 1862 sid. 77; Meves, samma 

 öfv. 1860 sid. 214; Malmgren, notiser ur Skpt p. Fn. et Fl. f. förh,, 

 hft 6 sid. 89; Gloger Cab. journ. f. ornith. 1861 sid. 287 samt Allg. 

 Först- und Jagdzeitung 1861 sid. 401; Holmgren, Handb. i zool. sid. 

 713; SiindevaU, Sv. fogl. 1871 sid. 263; Meves, Ö. V. A. förh. 1871 

 sid. 770; Bonsdorff, samma öfv. 1872. 



4. Lagopus al bus Gmel. Dalripa. Metsäkana. Riekko. 



Artm. Näbben tjock, kullrig; öfverkäken i spetsen nedtryckt; 

 stjertens 14 sidopennor svarta, med hvit ändkant, det 

 mellersta paret af drägtens färg. Vinterdrägten rerit 

 hvit\ sommardrägten rostbrun med tvärband och spräck- 

 lig af svart, hos honan på en ljusare, gulbrun botten. 

 Längd: hanen 157-2 till 16 tum, vingbr. 24 tum; honan 



något mindre. 



Tetrao lagopus L. pt. 1758; Lag. alb. Gm. 1788 (n:o 23); Tetrao 

 subalpinus Nilss. 1817, Holmgr. ; Lag. lapponicus Gm. 1788 (n:o 25), Sun- 

 dev. — L. alb. bibehålles här såsom allmänt begagnadt ; måhända borde 

 L. lapp. föredragas, som hänför sig till fortplantningsdrägten. 



Beskrifning. Näbben svart; dess längd från näsbor- 

 rarne lika med dess höjd, mätt emellan näsborrarne och 

 näbbvinkeln; öfverkäken i spetsen platt-tryckt, hvälfd; iris 

 mörkbrun. 



Vinterdrägten hos båda könen är snöhvit med svag an- 

 strykning af liffärg på de undre kroppsdelarne, isynnerhet 

 på sidorna, inunder vingarne; handpennornas spolar svarta; 

 stjertpennorna, utom det mellersta hvita paret, svarta, vid 

 basen och i spetsen smalt hvita; de långa klorna inåt roten 



