178 



ofvan svarthruii^ Jiakan^ halsen och underlifvet hvita^ 

 hos gamla foglarne ett rostbrunt hand omkring halsen; 

 vingarne med ett snedt^ kvitt tvärband. — Tvinga Linn. 



Tringa lohata L. S. N. 1758; Ph. cinereus Briss. 1760; Tr. hyp. 

 Zr., 1766, Holmgr.; Fh. angustirostris Namn. 1836, Nilss. Namnet Ph. 

 hyp. är således icke det äldsta, men bibehålles likväl här såsom det mest 

 brukliga och derföre i en handbok lämpligaste. 



Finska namn. Vesipääskynen (Muonio), vesitiainen (norra 

 lappm. enl. Malm); peukalonpää (Fellman); kaitanokka- 

 vesipääskynen fMbgJ^ -vesisipi (Nyldr). 



Beskrifning. Den 10 — 11 linier långa näbben är svart; 

 iris brun; tarsen 9 — 10 lin. lång; mellantån jemte klo 9 till 

 1 lin. lång. Benen äro hos unga foglar liäärgade med blå- 

 aktiga ledgångar och simhud-flikar, hos de gamla smutsigt 

 Ijusblåaktiga med mörka leder och tarserna inåt samt hud- 

 flikarne mera liffärgade; om våren mera gulaktiga, då benen 

 i öfrigt äro något grönaktiga. 



Gammal fogel i sommardrägt. Hakan och framhalsens 

 öfre del, samt en ring omkring ögonen snöhvita; hela huf- 

 vudet ofvan, på sidorna och ned på nacken mörkt skiffer- 

 grått, längs bakhalsen fortsatt i ett smalt band; omkring 

 nedre delen af halsen en vackert och starkt rostbrun ring, 

 uppåt sträckande sig till örontrakten. Halsroten, kräfvan 

 och bröstets sidor mörkt skiffergråa med ljusare fjäderkanter 

 emot det rent hvita underlifvet; framrygg och skuldror svart- 

 gråa, med tjädrarne på sidan af framryggen, åt utsidan, kan- 

 tade med rostbrunt och sålunda bildande emot skuldrorna 

 tvenne, i en spetsig vinkel sammanlöpande längdband af 

 rostbrun färg; de öfriga fjädrarne med smal dylik kantning, 

 de inre vingpennorna och mellersta stjertpennorna äfven bredt 

 rostgult kantade, i spetsen smalt. Handpennorna ocli deras 

 täckare svartbruna, de förra inåt fint kantade med hvitt, 

 spolarne hvita, inåt ljust brunaktiga; armpennorna mattsvarta 



