179 



med breda, hvita ändkanter, som fortsättas i smala sido- 

 kanter; vingtäckarne svartbruiia, de stora med en bred, hvit 

 spets, bildande ett snedt tvärband öfver den hoplagda vingen, 

 de följande med smalare hvitgrå kantning, de minsta utan; 

 vingkanten och vingen inunder gråa; bakryggen och öfver- 

 gumpen ljusare, med mycket smala ljusa ijäderkanter; de 

 yttre stjertpennorna brungrå med hvit kantning. F. M. 



Yngre fogel (2-årig) i sommardrägt. Isängs midten af 

 pannan går ett prickigt band, upp till den svartbruna hjes- 

 san; från näbbroten genom ögat och ned på örontrakten går 

 ett dylikt och ofvanom detta ett hvitt; kinderna, hakan och 

 strupen hvita; midten af nacken och i sammanhang dermed 

 halsens nedre del rundt omkring rostfärgad; kräfvan derunder 

 först hvit, derefter gulgrå, fläckig, på sidorna af bröstet och 

 bakut öfvergående i allt mindre fläckar på den hvita grunden; 

 — i öfrigt såsom hos de äldre foglarne. 



Vinterdrägten är sällan ren, emedan den ej hinner blifva 

 färdigt utbildad innan sommardrägtens tjädrar framkomma; 

 en utbildad sådan har följande utseende. — Pannan upp till 

 hjessan, ett band ofvan ögonen och ut på tinningen, tyglarne, 

 hakan, strupen, kinderna och större delen af framhalsen, 

 samt bröstet och magen rent hvita; bakdelen af hjessan grå, 

 med fläckar af blåaktigt hvitt och svarta spolstreck; ett mörkt 

 band från framsidan af ögat, inunder detsamma och i en 

 båge utlöpande på örontrakten, fläckigt af hvitgrått och 

 svartaktigt. Halsen bakom, något på sidorna och kräfvans 

 sidor ljusgråa, något fläckiga och på sistnämnda ställe med 

 rostgul anstrykning; framrygg, skuldror och inre vingpennor 

 gråa, inåt mörka, med svarta spolar och hvitgrå kantning; 

 så äfven de mellersta stjertpennorna. Bakrygg, vingar och 

 stjert såsom i sommardrägten. — Efter Naumann. 



