68 



förlängda. I öfrigt har hon nästan alldeles samma färgdrägt, 

 ehuru något mattare och de svartbruna banden smalare *). 

 F. M. 



Ungfoglarne likna nästan alldeles honan. 



Ungarne i dundrägt hafva stora hufvuden och vid le- 

 derna tjocka ben. Färgen på hufvudet, halsen och kroppen 

 ofvan hvitbrunaktig, öfverallt fläckad med brunt och svart- 

 brunt; på hj essän och öfver ögonen ett svartbrunt längd- 

 band; underlifvet enfärgadt hvitbrunaktigt, på bröstet och 

 framhalsen med glest stående mörka fläckar. — Naumann, 



Denna stora och prydliga fogel är hemma i de tem- 

 pererade delarne af gamla verlden; den förekommer i södra 

 Sibirien ända från Lenafloden, i Mongoliet samt i stor ym- 

 nighet på stepperna i sydvestra Asien och sydöstra Europa; 

 i södra och mellersta Europa aftager den till antal, men 

 häckar ännu talrikt nog på vissa ställen. Ännu i norra 

 Tyskland fortplantar den sig, men om den fordom kläckt 

 till större antal i Skåne och England, så torde den numera 

 åtminstone der vara utrotad; enstaka individer förirra sig ibland 

 vida nordligare, till Östersjöprovinserna och mellersta Sverige. 



Hos oss hafva dylika vilsekomna exemplar veterligen 

 blott två gånger anträffats. Sadelin omtalar ett år 1806 

 observeradt uti lio socken af Österbotten (65^ 20'). Ett 

 annat exemplar, en ung hona, skjöts den 17 maj 1853**) på 

 Bredvik hemman beläget uti Bromarf kapell af Tenala soc- 

 ken i sydvestra delen af Finland; den anträffades uppå en 



*) Begge uti Universitetets fogelsamlingar förvarade hon-exemplaren 

 hafva stjerten tecknad med tvenne mörka tvärband, af hvilka det öfre 

 på sidopennorna, småningom försvinner, först på infanet, sedan helt 

 och hållet 



**) Icke år 1854 såsom framl. statsr. von Nordmann flerstädes 

 uppgifvit, ej heller år 1857 såsom Arth. von Nordmann säger i sin Ofver- 

 sigt af Finlands foglar. 



