184 



kroppens ofvansida svart med starkt rostgulaktigt bruna fjä- 

 derkanter, som i spetsarne äro smala; inre ving- och mel- 

 lersta stjertpennorna med rostgula kanter; vingtäckarne mör- 

 kare. I öfrigt af samma teckning som föregående. 



Temligen lika h varandra, men mycket olika föregående 

 äro följande drägter. 



Vinterdrägten. Hufvudet, halsen, bröstet och underlifvet 

 hvita, med undantag af ett svart böjdt band från trakten 

 framom och inunder ögonen, bakåt och nedåt på örontrakten, 

 samt en större flack på nacken och bakre delen af hjessan, 

 hvilka äfven äro af svart färg, framåt öfvergående i små 

 fläckar. Sidorna af halsroten, framryggen, skuldrorna och 

 kroppsidorna behagligt ljust askblåa (af samma färg som 

 manteln hos vissa Larus arter), med smala, på fjädriirnes 

 ändar något bredare, ljusa fjäderkanter; på halsrotens rygg 

 oftast några små mörka fläckar. Bakryggen och gumpen 

 askgråa med en mörkare skuggning vid tjäderspolarne; ving- 

 täckarne mörkgråa med smal, hvit kantning på de större 

 samt breda spetskanter på de största; inre vingpennorna 

 äfven med hvita kanter; ving- och stjertpennorna i öfrigt 

 såsom ofvan. — Naum. och Zool. mus. 



TJngdrägten har på hufvudet ungefär samma teckning 

 som vinterdrägten, men af svartbrun färg, äfvensom ett dylikt 

 band från nackfläcken på hvardera sidan af hjessan ut på 

 pannan, ofvanför det hvita bandet, som går öfver ögonen och 

 upptill begränsar den rödgrått skuggade örontrakten. Huf- 

 vudet i öfrigt, halsen och underlifvet hvita; bakhalsen, si- 

 dorna af kräfvan och bröstet rödgulaktigt gråa. Framrygg, 

 skuldror och inre vingpennor, samt mellersta stjertpennorna 

 svartbruna, med ljust ockergula fjäderkanter; de små ving- 

 täckarne mörkgråa, de större bakut ljusare och med hvit 



