124 



häckar den längre ned mot söder samt förekommer genom 

 hela Sibirien till Kamtschatka och Japan; likväl går den icke 

 till de allra nordligaste delarne. — Mellersta Europa *) be- 

 söker arten blott under flyttningstiderna, och vintermåna- 

 derna uppehåller den sig i Medelhafsländerna, södra Asien, 

 indiska överiden och i Afrika, enligt uppgift ända i södra 

 delen. I N. Amerika representeras den af en närstående 

 art, N. hudsomcus Lath. 



Uti södra och mellersta Finland förekommer småspofven 

 till ojemförligt mindre antal än storspofven och i sydvestra 

 delarne torde den blott sällan, om någonsin kläcka; i norden 

 är den deremot talrik ända från 64:de breddgraden och går 

 således betydligt högre upp, än föregående art; vid ishafs- 

 kusten saknas den åter. — Den är antecknad, ehuru föga 

 nog annat än flyttningstiderna, på Åland (Bergstr.), i Hel- 

 singfors trakten (M. v. W.) och vid Fredrikshamn (Sohlman); 

 deremot är den för några år sedan funnen häckande i Wich- 

 tis socken i Nyland (E. J. Bonscl.) och vid Kexholm kläcker 

 den allmänt (Tgstr.). I socknarne norr om Ladoga **) finnes 

 den t. o. m. ymnigare än storspofven (Bachn.J; vestligare 

 kläcker den sällan i Nyslottstrakten (Majsund i Kerimäki, 

 Lindfors). Till Kuopio-trakten anländer den enligt J. v. 

 Wright i slutet af april månad samt är på senare tider år- 

 ligen funnen häckande i mängd uti Suonenjoki af norra Savolaks 

 (Aschan, Mahnherg). I Kajana är den allmännare än stor- 

 spofven (Mgrn)^ äfvenså i Pudasjärvi (Brdr) och vid Uleå- 

 borg (Br. Nijl.); uti Muonioniska var den allmän ännu på 



*) Äfven af denna art stanna flockar vid sydliga kuster utan att 

 häcka, t. ex. vid Holland. 



**) Ehuru Kessler alls icke upptager arten för Olonetz, torde den så 

 mycket säkrare förekomma der, som Meves fann begge arterna vid Ar- 

 changel och på södra sidan af Onega sjön den 27 Jmii 1869, samt Meyer 

 uppger att den häckar, men är sällsynt, i Östersjöprovinserna. 



