125 



lägre fjell (8hg & Pn) och Malm träffade den på alla fjell 

 och myrar i Enari och Utsjoki (70^) så långt tallen växte. 

 Deremot synes den såsom häckfogel ej förekomma vid vår 

 ishafskust öster om nordkap, ty Schrader fann den blott i 

 enstaka exemplar om våren och i större flockar i september 

 uppå öar i Warangerfjord, utan att de häckat derstädes *); 

 ej heller omtalar Lilljehorg den från norra kusten och Mid- 

 dendorff anträffade den ingenstädes omkring rysk-lappska 

 hafön. Deremot funno Sahlherg och Malmberg arten längre 

 i sydvest, vid Pääjärvi emellan Kantalaks och Paanajärvi i 

 Kuusamo. Den tyckes således undvika de öppna skoglösa 

 kusterna. 



Till lefnadssättet liknar den i allo storspofven; dock 

 har man företrädesvis om denna art iakttagit; att den både 

 höst och vår lifnär sig af bär (kråkbär), samt att den emel- 

 lanåt sätter sig uti tallar. 



Anm. Angående förhållandet med denna och föregående arts utbredning 

 och ankomsttid se sid. 121; till endast denna art torde de uppgifter 

 böra hänföras, hvilka kommit från nordliga trakter, hvarföre dess 

 medel-ankomsttid torde vara 



till nordligaste Österbotten 66—670 omkr. d. 11 maj 

 „ Lappmarken 68—70'* „ 15—20 „ 



Långnäbb-slägtet (Limosa briss). 



Näbben mycket lång^ längre än tar sen, antingen rät eller 

 endast lindrigt uppåtböjd; vid roten stark och hög^ 

 småningom utåt afsmalnande i en afrundad och något 

 utplattad spets^ och ända dit böjlig; näbbfåran gående 

 nästan ända till spetsen. 



Näsborrarne belägna nära pannan, genom sigtiga och smala ; 

 näbbfårans veka hud bildar en upphöjd, rand omkring dem. 



*) Uti norska finmarken går den enligt R. Collett ända upp till 

 ryska gränsen. 



