139 



Ä, Totanus Bechst. s. str. Näbben längre än hufvudetj öfver- 

 käkens fåra räcker till dess halfva längdj stjerten icke 

 länyre än vingarne. 



a. Bakryggen och armhålsfjädrarne under vingarne hvita. 

 a'. Näbben vid roten mera hög än bred, svagt uppåt- 

 böjd. — 1. T o t. glottis. 



a' , Näbben vid roten lika hög som bred, rak. — 

 (Tot. stagnatilis) 2. T. fuscus, 3. T. c a Ii dr is. 



b. Bakryyyen mörk, armhålsfjädrarne mer eller mindre 

 mörkt tvärbandade. 4. T. ylareola. 5. T. ochropus. 



B. Actitis Boie. Näbben af hufvudets länyd; öfre käkens 



fåra räcker till tre fjerdedelar af densamma ; stjerten 



länyre än vingarne. — 6. Tot. hy polenens. 



Anm. För de flesta af cle till den förra af delningen 



hörande arterna hafva nyare ornitologer bildat egna gene- 



riska benämningar, hvilka här kunna upptagas till namnet 



under samma nummer som motsvarande arter ofvan: 1. Glottis 



Kaup {Gl. chloropus (M. & W., Nilss., grisens Briss.), 3. 



Eryihroscelus Kaup, i. Gambetta Kaup, o. och 6. Ehyaco- 



philus Kaup; af dessa underslägten är det första bäst åt- 



skildt, men det öfvergår i det fjerde genom amerikanska 



arter; — till det egentliga slägtet Totanus hör T. stagnatilis 



hvilken man med orätta räknat till vår fauna. 



Första underslägtet : Totanus Bechst. p. pt. 

 11. Totanus glottis (Linn.) Gluttsnäppa. Valkea vikla. 



Artm. Grå med mörkare fläckar, underlifvet hvitt; bak- 

 ryggen och armhålans långa fjädrar hvita^ stjerten med 

 talrika tvärband', näbben temligen lång^ till midten rak-, 

 derefter lindrigt uppåtböjd, vid roten mer hög än bred; 

 benen höga, olivgröna. — Scolopax Linn. 1761. 



