176 



påminna cle på sätt och vis om simfoglarne, oaktadt de äro 

 verkliga vadare. Med slägtet liecurvlr östra, som äfven har 

 simfötter eger denna grupp ringa slägtskap och redan kropps- 

 ställningen betingar deras särskiljande som egna grupper. 

 Den för begge utmärkande simförmågan återfinner man, 

 ehuru i mindre utvecklad form, hos öfriga vadare t. ex. af 

 slägtet Totamis. — Hit hör blott ett slägte. 



Si msiiäpp -slägtet (Plialaropiis briss). 



Näbben rät^ medelmåttigt lång^ mycket svag^ vid roten något 

 nedtrycJd, trind eller i spetsen af 'plattad -, öfverkäken i 

 spetsen något nedböjd^ sidofåran räckande nära intill 

 spetsen^ som är hård. 



Näsborrarne aflånga^ framtill smala^ korta^ liggande uti 

 en mjuk hud^ som bildar en upphöjd kant omkring dem. 



Benen icke höga. svaga^ nakna högt öfver hälledenj tar- 

 serna från sidorna starkt hoptryckta^ j^^ fram- och 

 baksidan delade med tv är sömmar', tårna tunna^ de tre 

 främre förenade med simhud till första leden^ derefter 

 ända till klon kantade med en flikig hinna; baktån 

 liten^ med. eller utan hudflik. 



Vingarn e temligen långa, mycket spetsiga, med långa inre 

 armpennor och bakkanten af vinge7i derigenom inskuren; 

 första handpennan längst, de öfriga jemnt aftagande i 

 längd; fram.om första pennan finnes en liten outbildad. 



Stjärten icke lång, bestående af 12 pennor, nästan kil- 

 formig med långa öfre och undre täckare, som, räcka 

 till p)^nnornas spyets. 



Fjäderklädnaden är mjuk och tätt åtliggande och isyn- 

 nerhet på undre kroppsdelarne sördeles tjock, liknande den 



hos simfoglarne. 



