165 



svagt olivgrön, sidenartad glans, svartbruna spolar och fjä- 

 drarne kantade af ytterst smala rostgula, och derinnanför ett 

 svartbrunt band, som på de mellersta vingtäckarne och öfre 

 stjerttäckarne ofta finnes dubbelt utmärkt; de sistnämnda 

 dessutom jemte innersta vingpennorna, som äro af ryggens 

 färg, med omvexlande mörka och ljust rostgula kantfläckar; 

 de mellersta stjertpennorna hafva rostgul spetskant; näbben 

 är blyfärgad, mot spetsen mörk. Nanm. och F. M. 



Viiiterdrägten hos yngre foglar liknar ungdrägten utom 

 deri, att den saknar det mörka bandet innanför den ljusa 

 ändkanten på fjädrarne å öfre kroppsdelarne, hvilka nu äro 

 något mörkare utmed de svartbruna spolarne. Hos de gamla 

 foglarne äro inre vingpennornas mörka tvärfläckar mera mar- 

 kerade och gå delvis ända till spolen; på öfre kroppsdelar- 

 nes öfriga fjädrar äro deremot de ljusa kanterna icke skarpt 

 begränsade. Nauman n. 



Dundrägt. Ofvansidan ytterst fint fläckad, eller spräck- 

 lig af svart, rostgult och grått; på hjessans midt utbreder 

 sig ett svart längdband, med antydd fortsättning emot näbb- 

 roten och på bakhalsen; från näbbvinkeln går ett smalt, och 

 skarpt tecknadt, svart streck genom ögat och bakut i samma 

 riktning; längs bakryggens midt ett bredare svart band; hal- 

 sens sidor ofvan gråhvita, nedan af ryggens färg. Hakan, 

 framhalsen, kroppssidorna under vingarne, vingkanten och 

 hela underlifvet rent hvita; stjertens dun af ryggens färg, 

 mycket långa. /'". M. 



Af alla våra strandpipare är dnllsnäppan den minsta 

 och eger såsom häckfogel den vidsträcktaste utbredning. 

 Den finnes till större eller mindre antal längs stränderna af 

 haf, floder och sjöar i hela Europa från Nordkap till Grek- 

 land och nordöstra Afrika; likväl torde den saknas vid Ryss- 

 lands och Sibiriens emot det öppna Ishafvet vettande kuster 



