263 



trakten ett gråaktigt rostgult band; ofvan och under detta 

 äro hufvudets sidor ända öfver ögonen och upp emot hjes- 

 san askgVcåa, hvilken färg är utbredd på kinderna, större 

 delen af halsen och ned på sidorna af kräfvan. Hufvudet 

 ofvan, hela bakhalsen, ryggen och skuldrorna, inre vingpen- 

 norna och bakryggen samt öfre stjerttäckarne gulgråa eller 

 olivbruna med svarta fläckar i midten af fjädrarne, bredast 

 på skuldrorna och inre vingpennorna, öfverallt med ljusare, 

 gulaktigt gråa sido- och Ijusbi^ma ändkanter på fjädrarne; 

 stjertpennorna af samma färgteckning. Vingtäckarne rent 

 rostfärgade med hvitaktiga spetsar och tvärband mot än- 

 dan af de större; alla vingpennorna utom de innersta mörk- 

 bruna med ljusare utfan, den första med hvitgult utfan, de 

 undre vingtäckarne gråbruna med rödbruna kanter, armhå- 

 lans långa fjädrar af vingtäckarnes färg. Midten af bröstet 

 och buken rent hvita, sidorna på hvitaktig botten med rost- 

 bruna, af svart skuggade bågformiga tvärband; gumpsidorna 

 och undre stjerttäckarne hvita med rostgul anstrykning och 

 fläckade med rostbrunt. F. M. 



Honan skiljes knappt från hanen annat än derigenom, 

 att hon har mindre askgrått. 



Om hösten har gamla fogeln lifligare färger på öfre 

 kroppsdelarne, isynnerhet rostfärgen på vingtäckarne, hvilka 

 ofta sakna de hvita spetskanterna. Fjädrarne på ryggen och 

 skuldrorna hafva nu bredare olivbruna kanter än om våren. 

 F. M. 



XJngdrägten, som tillika är fogelns första höstdrägt, 

 skiljer sig från vårdrägten genom en mörkare och brunare 

 färgteckning med bredare olivbruna fjäderkanter på öfre 

 kroppsdelarne; vingarne hafva orenare och blekare färger 

 och undre kroppsdelarne äro ljusare, hvarjemte den askblåa 

 färgen på halsen helt och hållet saknas. Hakan och strupen 



