264 



hvita; hufvudets sidor ända of van ögonen samt ut på kin- 

 derna mot nacken ljust gulbruna, halsen nedåt sidorna af 

 kräfvan af samma färg; bröstet och magen på midten hvita; 

 vingskylarne på hvit grund oregelbundet tvärfläckade med 

 svart och rostbrunt; vingtäckarne och skulderfjädrarne röd- 

 bruna med tydligare hvita tvärband. Benen och näbben äro 

 mer gråaktiga, än hos gamla foglarne. F. M, 



Dundrägten är helt svartbrun; näbben svart. — Vid 

 öfvergången till ungdrägten q var stannar det svarta dunet 

 längst uppå underlifvet, halsens framsida och omkring hjes- 

 san. F. M. 



Kornknarrens häckningsområde sträcker sig öfver större 

 delen af Europa, från polcirkeln *) ända ned emot Medel- 

 hafsländerna, samt i Asien öfver sydvestra Sibirien. — Vin- 

 termånaderna bebor den Afrika och går, efter hvad det upp- 

 gifves ända till Kaplandet. 



I Finland finnes den allmänt och temligen regelbundet 

 uti hela södra delen, från Åland till Onega, mot norden ännu 

 i Kankaanpää (Sandberg )j Ny slott, (Lindforss) och Ladoga- 

 Karelen (Tgstr., Backman) ; nordligare är den deremot sällsyn- 

 tare redan i sydliga Österbotten (i Stora s:n, Sandberg) och 

 förekommer temligen sparsamt i trakten mellan Wasa och 

 Gamla Karleby ( Alcenius), Omkring Kuopio finnes den icke 

 årligen talrikt, utan blott vissa år hvarefter den åter helt 

 och hållet försvinner från trakten (J. v. W.J: under åren 

 1867 — 71 har den sålunda funnits allmännare endast åren 

 1868 och 1871, samt anträffades sistnämnda år häckande vid 

 Kuopio, i Leppävirta och Maaninka (Aschan); t. o. m. uti 

 staden hördes den på en obebygd tomt (SavanderJ **). Vid 



*) I Norge går den någongång upp till Trondhjem och är en gång 

 funnen ända vid Tromsö (enl. Collett). 



**) Deremot liar arten icke observerats mer i Sotkamo (Hollmerus) 

 ej heller anför Malmgren den från Kajanatrakten. 



