265 



Uleåborg skall den ännu hafva anträffats sparsamt (Br. Nyl.)j 

 antagligen likaledes under fördelaktiga år, men nordligare 

 är den iakttagen mycket sällan, ehuru teinligen långt uppåt. 

 År 1870 uppehöll den sig hela sommaren i en trakt af Pu- 

 dasjärvi, i hvilken socken den blott en gång förut observe- 

 rats (BrndrJ; samma år fann J. Sahlherg den ännu i sep- 

 tember emellan Paanajärvi i Kuusamo och Soukelo i syd- 

 vestra ryska lappmarken, nästan under polcirkeln; år 1864 

 anträffades enligt hr Knohlock ett bo med 8 ägg ännu uti 

 Muonioniska (68^ n. br.), der den för öfrigt ej torde varit 

 observerad. 



Till våra sydligaste nejder anländer den enligt unge- 

 färlig medelberäkning den 21 maj, ankomstdagarne variera 

 dock mellan den 17 maj och början af juni; om hösten flyt- 

 tar den bort troligen i slutet af augusti eller i början af 

 september, men slutar mest att låta höra sig *) redan i bör- 

 jan af augusti. 



I de flesta språk har fogeln erhållit sina benämningar 

 med anledning af det skarpa, väl bekanta ljud, som den oaf- 

 brutet låter höra; aftnar och morgnar samt ibland nästan 

 hela dagen, förutom den varmaste tiden, höres det från ängar 

 med högt gräs, eller om de glesa naturliga ängarne icke 

 lemna fogeln skydd, uti korn- och rågåkrar. I en håla på 

 marken lägger den vanligen 8 — 10 hvitgula ägg, beströdda 

 med rödbruna och gråa fläckar. Fogeln sjelf visar sig högst 

 sällan; efter ett längre regn händer det stundom, att man 

 får se honom sittande på en mindre sten uti en broddåker 

 eller senare på sommaren uti ett sädesland; han vill nemli- 

 gen gerna för en stund komma från de våta omgifningarne 

 på marken. Det är fåfäng möda att försöka smyga sig så 



*) Detta torde åsyftas med uppgifterna i klimat, iaktt. om ar- 

 tens »bortfärd". 



