266 



nära honom, att han blir synlig; men på lock, antingen med 

 munnen eller något derför inrättadt instrument, fås han 

 ganska ofta fram till någon öppen, slät mark. För att få 

 honom att flyga upp kan samma metod användas, som nedan 

 omnämnes för följande art. 



30. Ortygometra porzana (Linn.) Rärrhöna. 



Artm. Brunaktigt olivgrön; öfre kroppsdelar ne, halsens sidor 

 och bröstet beströdda med hvita punkter och streck; 

 kroppssidorna tvärbandade med hvitt och olivbrunt^ 

 tinderlifvet hvitt; yttersta vingpennan med hvit utkant. 

 Längd: Sy.^ till 9 tum, vingbr. 15 — 1672 tum. 

 Rallus porzanus L.; Gallinula Lath., Nilss. ; Phalaridiiim Kp, 



Sundev. 



Sraåfläckig sumphöna, Nilss.; rörhöna Holmgr.; egent- 



lio- kärrhöna Sundev. — Kaisla-rääkkä, pilkka-rääkkä. 



Beskrifning. Näbben ^/^ tum lång, citrongul, vid roten 

 gulröd, och vid spetsen orent gulaktig; iris kanelbrun; benen 

 gråaktigt gulgröna med mörkare ledgångar; tarsen 1% tum, 

 mellantån med klo 14 linier. — Hos denna art äro benen 

 jemförelsevis gröfre och hafva längre tår än hos föregående art. 



Gammal hane om våren. Tyglarne vid näbben hvitak- 

 tiga, mot ögat brunaktiga, ofvantill otydligt begränsade med 

 svart närmast intill näbben, längs nedre randen tecknade 

 med ett bredare svart band; örontrakten Ijusbrun, bakåt 

 mörkare kantad; bakom och inunder ögat finnes en hvitak- 

 tig skuggning. Hakan, nedre delen af kinderna, strupen 

 och framhalsens öfre del vackert askblåa, småningom öfver- 

 gående i halsens brunaktigt olivgröna färg. Hjessan fläckad 

 af svart och olivbrunt; pannan jemte ett längdband öfver 

 öo-onen och tyglarne på askblå, liksom halsens sidor mot 

 nacken på en olivgrönaktig bottenfärg tätt beströdda med 



