267 



små hvita fläckar, hvilka framåt småningom förlora sig på 

 den gråa strupen, men fortsättas ned på kräfvans och brö- 

 stets sidor, der de livita fläckarne blifva större, tvärstående 

 mindre tydligt markerade och slutligen öfvergå i det hvita 

 underlifvet. Fjädrarne på framryggen och skuldrorna svarta 

 i midten, med mörkt olivbruna, breda sidokanter och be- 

 strödda med små runda, hvita fläckar samt hvita med svart 

 infattade längdstreck på fjäderkanterna, äfvensom snedt ställda 

 dylika tvärstreck uppå utfanet af de inre vingpennorna, 

 medan infanet af samma pennor inåt blir allt ljusare oliv- 

 brunt. Bakryggen, öfvergumpen, stjertpennorna och deras 

 täckare svarta, fläckade och kantade med olivbrunt samt 

 glest ställda, hvita punkter. Vingtäckarne olivbruna med få 

 hvita punkter; vingpennorna, utom de innersta, mörkt grå- 

 bruna, utåt olivbruna, den första med hvit kant på utfanet; 

 äfven vingens framkant hvit, undre vingtäckarne svartgråa 

 med hvita tvärband, som bilda en vinkel vid fjäderspolen. 

 Vingskylarne med omvexlande hvita eller gulaktiga och bruna, 

 svart skuggade, mindre regelbundna tvärband; gumpens sidor 

 af samma teckning, men, liksom äfven undre stjerttäckarne 

 med rostgul anstrykning; midten af bröstet och buken hvita. 

 F. M. 



Den gamla honan skiljes från hanen genom en mindre 

 ren färgteckning och ett mindre antal hvita punkter, hvilka 

 ofta alldeles saknas på de hos henne ljusare vingtäckarne och 

 på stjertpennorna. Också hufvudets färgteckning är mindre 

 tydligt utmärkt, framhalsens gråa färg mindre ren och ut- 

 bredd samt hakan hvitaktig. Honan är dessutom något min- 

 dre än hanen. 



I höstdrägten utmärkes fogeln genom samma teckning 

 på hufvudet, men hakan är hvit, i större utsträckning hos 

 honan än hos hanen. Många gamla, isynnerhet hanar, hafva 



