268 



ett skiffergrått band öfver ögonen; detta band saknas der- 

 emot alltid hos 



Ungfogeln i första höstdrägten, hvilken liknar de gamla, 

 men har hakan hvit, fint fläckad med mörkt, och underlifvet, 

 isynnerhet undre stjerttäckarne, med en behaglig, rostfärgad 

 anstrykning. Ofre kroppsdelarne hafva tätare ställda, hvita 

 streck och fläckar gående på hufvudet öfver ögonen, på 

 hvardera sidan om hjessan. Fjädrarne hafva en friskare, 

 svagt grön glans. F. M, 



Ungdrägten är mattare färgad, men föga olik föregående; 

 benen äro gulgröna. 



Dundrägten är helt kolsvart, såsom hos föregående art. 



Denna art är företrädesvis utbredd uti mellersta och 

 södra Europa samt uti de vestliga delarne af Asien, och 

 finnes inom detta område talrikast der vidsträckta och okul- 

 tiverade, sumpiga trakter erbjuda densamma lämpliga till- 

 håll, såsom i Ungern, södra Ryssland samt mångenstädes i 

 Tyskland och Frankrike. Mot norden blir den sällsyntare 

 redan i Östersjöprovinserna samt aftager i Skandinavien 

 småningom ända till Dalarne, der den upphör. 



Uti vårt lands sydligare delar är den anträffad på 

 ganska många ställen ända till 63:dje breddgraden, flerstä- 

 des äfven häckande, men den synes öfverallt förekomma i 

 ringa antal; sannolikt finnes den dock mest uti landets syd- 

 östra delar'''). — Från Åland och de sydvestligaste delarne 

 af Finland ega vi härtills ej några iakttagelser om fogelns 

 förekomst; någon enda gång är den i Uskela socken funnen 

 häckande (vid Koskis träsk, E. J. Bonsd.) samt vid Ekenäs 

 år 1867 af eleven Bceck. I Helsinge har Ekebom erhållit 



*) Lilljehorg säger, att den år 1S48 var allmän vid Novaja La- 

 doga (utom vårt område) och Meves fann den år 1869 ej vara sällsynt 

 ända till Archangel. 



