270 



Wright dess läte den 11 juli uti Haukipudas kapell (65^ 10') 

 emellan Uleåborg och Torneå, vare sig att den häckat der 

 eller ej. — Då arten intill senare år icke varit känd från mel- 

 lersta Finland, men numera visat sig flere år å rad, synes 

 det antagligt, att den nyligen utbredt sig här; det vore der- 

 före skäl, att uppgifter om dess utbredning och årliga före- 

 komst fortfarande blefve meddelade och samlades, för att 

 kontrollera också denna arts sannolika periodiska till och 

 af tågan de. 



Angående fogelns förekomst invid Kuopio under de 

 senaste åren har konrektor C. A. Aschan benäget lemnat 

 följande utförligare meddelande, som både karakteriserar 

 fogelns lefnadsvanor och angifver sättet att åtkomma den- 

 samma: 



„ Denna art torde ej vara så sällsynt, som man hittills 

 af de tillvaratagna exemplarens antal förmodat, emedan få 

 personer lackas få se sjelfva fogeln; många kunna deremot 

 få höra hans ganska känspaka läte, så att man åtminstone 

 derigenom får någon slags kännedom om hans förekomst. 

 Lätet, som man åtminstone här invid Kuopio stad begynte 

 få höra först omkring kl. 11 om aftonen, utgöres af ett hviss- 

 lande huitt-hidU-huitt-huitt, som oaf brutet upprepas, och mest 

 liknar det ljud, som uppkommer af hastiga piskslag? eller 

 ljudet af ett fint spö eller en vidja, som hastigt föres gCJaom 

 luften. Det höres på långt afstånd och tyckes komma fr.an 

 luften någonstädes i närheten, så att man ofrivilligt blic- 

 kar uppåt taken efter dess upphof, oaktadt man ännu kan 

 vara en half verst aflägsen från fogeln. Kommen närmare 

 tror man sig hafva den vid fötterna, men nej, ännu får man 

 gå ett par hundra alnar och finner honom då bland det 

 längsta och tätaste gräset. Nu får man höra (så var åtmin- 

 stone fallet med den jag sköt år 1871 om sommaren) ett 



