216 



hålla sig i närheten af bebygda platser. Intet kan vara mer 

 intressant och nätt än denna lilla fogel under tidigare delen 

 af sommaren; den är så litet skygg, att man nästan skulle 

 kunna fånga den med håf. An höjer den sig med vingarne 

 lyfta öfver ryggen eller fladdrar omkring, hvarunder den sna- 

 rare liknar en insekt än en fogel, än åter sätter den sig på 

 en stör eller ett tak; i hvartdera fallet låter den förnöjd 

 höra ett drillande läte, som helst kan liknas vid ett gräs- 

 hopps-ljud, ehuru liknelsen icke är synnerligen träflande. 

 Då dess bo befinner sig i närheten flyger den ibland emot 

 ens fötter och ehuru den ej kan låta bli att ängslas, tyckes 

 den vara lika verksam som förut och plockar insekter från 

 gräset. Ett bo, som jag fann, var beläget ett litet stycke från en 

 byggnad hvarest barn sprungo och lekte, ett annat fanns 

 blott ett par steg från en källa, ur hvilken qvinnor dagligen 

 buro vatten och hvarest förbiresande ofta stannade för att 

 dricka. Boet är mycket enkelt ~ några få strån torrt hö 

 uti en liten fördjupning bland gräs eller säf, ibland åter midt 

 uppå en äng. Aggen lades detta år (1854) ungefär midsom- 

 martiden " . ( Wolley.) 



Dresser meddelar: „Jag fann Tinnga Temminckii sparsamt 

 häckande på yttre sidan af de holmar, som ligga utanför Uleå- 

 borg och sköt några exemplar i full sommardrägt den 26 maj. 

 De höllo sig i flockar och jag sökte förgäfves att ibland dem 

 finna något exemplar af Tringa minuta. Den 12 juni till- 

 bragte jag på holmar utanför Uleåborg för att söka bon och 

 fann äfven en af foglarne på Akkiosaari. Både jag och 

 gossen, som följde mig, sågo den gamla fogeln så snart vi 

 landade, men boet anträffades ej förr än vi noggrant genom- 

 letat hela holmen. Det var beläget nästan midt pä densamma, 

 20 steg eller mera från stranden, uti så tätt gräs, att man 

 ej kunde upptäcka det förr, än man var nära att stiga på 



