67 



små, hvita, hårartade fjädrar; straxt bakom mungipan finnes 

 en annan äfvenledes bar hudfläck (honan saknar begge); 

 hjessans fjädrar äro förlängda, samt bilda ett slags tofs, som 

 dock sällan uppreses. — Hufvudets och halsens glesa fjädrar 

 äro ljusgråa, ljusast kring ögonen och på framhalsen; på 

 halsens nedre del öfvergår denna färg i vackert rostgult och 

 bildar hos de gamla en halsring, men är framtill öppen hos 

 de yngre; hela ryggen, skuldrorna, alla mindre vingtäckare 

 och de breda inre vingpennorna skönt rostgula, i ändarne 

 ljusare och med afbrutna eller vågiga, svarta tvärband och 

 en spräcklig teckning; de svarta banden, som på de stora 

 fjädrarne äro breda, delas i midten af ett smalt, ljust band; 

 öfre stjerttäckarne af samma färgteckning; bröstet, magen, 

 kroppssidorna och undre stjerttäckarne äro rent hvita lika- 

 ledes vingens framkant och de yttre vingtäckarne; de mera 

 inåt belägna hafva en ljusgrå anstrykning och äro hvita blott 

 i ändarne. Handpennorna svartbruna med gulhvita spolar, 

 armpennorna svarta, inåt hvita, hvilket så tilltager, att de 

 inre äro nästan helt hvita, pudrade med askgrått, och svarta 

 blott i yttersta spetsen. Stjertpennornas grundfä]'g är hvit, 

 de yttersta helt och hållet, de följande inåt ljust rostgula 

 med kantning af hvitt på utfanet, alla med hvita spetsar och 

 innanför detta ett svart band och små fläckar; den rostgula 

 grundfärgen är starkast inåt midten af stjerten. Z. M. och 

 Naum. 



Hos de årsgamla hanarne äro mustascherne ännu korta 

 och de nakna halsfläckarne knappt märkbara; de likna då 

 mycket honan, men äro större. 



Honan, som är en fjerdedel mindre, än gamla hanen, 

 skiljes genom frånvaron af mustascherne, samt derigenom, 

 att halsen öfverallt är fjäderklädd och hjessans fjädrar knapt 



