58 



ändan mörkt rödbrunt; stjertpennorna inåt svartbandade med 

 hvit äudkant, de två mellersta med lång, syllik spets. Näbb 

 och iris bruna; klorna svarta. 



Honan liknar hanen, men saknar tvärbältet framom 

 bröstet och har i stället den gulaktiga öfverstrupen nedtill 

 begränsad af ett fint. svart streck; hela ryggsidan har i 

 stället för tvärband böjda, svarta tvärfläckar, som äfven 

 betäcka nedre strupens sidor och vingarne; de gul- och röd- 

 bruna teckningarne ljusare ; första vingpennans spets mycket 

 kortare, ej räckande utom stjertspetsen. Sundevall. 



På kirgisiska stepperna från Kaspiska hafvet österut 

 ända till Mongoliet och Kina har denna egendomliga fogel 

 sitt hem; men åren 1859 — 61 uppträdde den plötsligt i större 

 och mindre flockar och år 1863 i större mängd i Europas 

 flesta länder. De följande åren fanns ett fåtal ännu qvar och 

 i Danmark till och med fortplantade den sig, men sedermera 

 försvann den åter från Europa. I mindre flockar eller enstaka 

 exemplar anträffades den under nämnda år också i södra 

 hälften af Sverige och Norge, på Gotland och Oland samt 

 i Östersjöprovinserna. *) Enligt uppgift skall arten åter i 

 nyaste tider hafva visat sig i England. 



I Finland blef veterligen icke något exemplar tillvara- 

 taget dessa år och vi känna om dess möjliga förekomst här 

 intet annat än hvad framl. statsr. v. Nordmann den 16 okt. 

 1865 meddelade finska Vet. Societeten **) nemligen att „en- 

 ligt säker uppgift tvenne flockar visat sig i Helsingfors' om- 

 gifningar," — utan att vi hafva oss bekant sagesmannen 

 eller observatorn samt tiden då detta skulle hafva passerat. 



*) Corresp.-bl. d. nat. forsch. Ver. zu Kiga XIV 1862 sid. 124, 

 och Sitzungs-ber. d. Dorpater nat. forsch. Ges., 1870 s. 144. 



**) Öfv. af finska Vet. Soc. förh. VIII sid. 34. 



