222 



Europas hafskuster, sparsamt i Norge samt längs flyttnings- 

 vägen från norra Ryssland och Hvita liafvet till Östersjön, 

 äfvensom vidare vesterut och utmed Afrikas atlantiska kuster 

 ända till Kaplandet; deremot besöker den mycket fåtaligt 

 det inre af Europa. Genom vestra Sibirien kommer arten 

 till södra Ryssland och östra Medelhafvet samt Afrikas ost- 

 kust. I Sibirien flyttar den för öfrigt längs floderna och 

 utmed Ochotska hafvet. I Amerika går den också längs 

 kusterna ända till södra hemisfären. Arten besöker så- 

 lunda de flesta delar af jorden; den stannar på sina ställen 

 också öfver sommaren utan att häcka. 



Den enda uppgift vi hafva om arten från vårt land är 

 att Schrader vid Ishafskusten träfi'at enstaka individer till- 

 sammans med Tr. alpina. Han tror sig t. o. m. tvenne gån- 

 ger hafva funnit dess bo, men riktigheten af denna uppgift 

 betviflas af Sommerfelt och Nordvi. — Ehuru arten härtill 

 ej blifvit funnen annorstädes hos oss, är det likväl antagligt, 

 att den sträcker äfven förbi vår sydkust. *) Sannolikt vore 

 den att söka här om våren redan i april samt om hösten i 

 augusti och september månader, kanske redan i slutet af 

 juli (åtminstone fann Meves den på Öland den 31 juli 1867). 



Fjerde gruppen: Scolopacinae Bonap. (Se sid. 116). 



Ehuru man uppkallat vadarnes tredje familj efter det 

 slägte **), som bildar dess fjerde grupp, träffar man ingalunda 

 här den typiska, långsträckta och smärta vadareformen, utan 

 hellre den mest sammanträngda kroppsställningen. Med före- 



*) Arten är nemligen funnen vid Archangel, Onegas södra kust 

 (Blasius), i Estland, vid Riga, pä Gotland och Öland, vid Upsala, Gefle 

 och på södra Sverges ostkust. — Härom, samt om de öfriga Tvinga ar- 

 ternas flyttningar utförligare i en annan afhandling af utg. 



**) Linné inbegrep under slägtnamnen Scolopam och Tvinga samt- 

 liga här ofvan afhandlade fyra grupper. 



