195 



täckarne med småningom ljusare kanter af gråaktig färg, 

 de yttersta med hvita spetsar, bildande ett livitt band öfver 

 vingen. Handpennorna matt bruna med ljus spetskantning, 

 den yttersta med hvit spole, de följandes blott i midten hvita, 

 i öfrigt brunaktigt hvita; handpennorna, åtminstone från den 

 tredje med en från roten på utfanet allt längre mot spetsen 

 gående hvit kantning, som tilltager i bredd och, liksom på 

 infanet uppå armpennorna, utbreder sig så, att dessa blifva 

 helt hvita med en liten mörk spolfläck mot spetsen, hvar- 

 igenom ett markeradt hvitt band uppstår på den utbredda 

 vingen; den första pennans utfan med en smal, hvit rand 

 äfven mot spetsen. De mellersta stjertpennorna svartbruna 

 med rostgula, på spetsarne hvita kanter; de öfriga brunak- 

 tigt askgråa, utåt allt ljusare med hvita spolar och kanter. 

 Efter Naum. 



TJngdrägten liknar både sommar och vinterdrägten. 

 Hakan och ett smalt band öfver ögat hvita; pannan, tyglarne 

 och kinderna ljusgråa med fina, mörka streck; hufvudet ofvan 

 mattsvart med gråaktigt rostfärgade fjäderkanter; halsen 

 bakom och på sidorna ljusgrå, tätt och otydligt streckad med 

 mörk färg; strupen hvitgrå med små, mörkare längdstreck; 

 halsen framtill, kräfvan och till en del öfverbröstet mörk- 

 brunaktigt gråa med hvitgråa fjäderkanter; midten af bröstet 

 och buken, jemte undergumpen hvita, undre stjerttäckarne 

 med mörka spolfläckar. Öfre kroppsdelarne af samma färg- 

 teckning som i föregående drägten, men med fjädei^kanterna 

 rostgula; vingar, stjert och bakrygg såsom hos föregående 

 drägt. Efter Naum. och F. M. 



Vinterdrägten bäres af denna art en längre tid än de 

 andra drägterna. Ett smalt och otydligt band öfver ögat, 

 samt hakan hvita; för öfrigt äro hufvudet och halsen enfär- 

 gadt mörkt brungråa, på örontrakten mörkare, på hjessan 



