142 



som stå glesare eller tätare; halsroten är mörkare och mera 

 fläckig. Hakan, strupen, hela framhalsen och underlifvet 

 jemte undre stjerttäckarne rent hvita, på halssidorna framtill 

 samt på kräfvan med smala mörka längdfläckar, större och 

 bredare på de sistnämnda, ljusare, glesare och i form af 

 slingrande tvärband på sidorna af bröstet (mycket olika hos 

 olika individer). Framryggen, skuldrorna och de större ving- 

 täckarne jemte inre vingpennorna mörkbruna med ljusgråa 

 gulaktiga, skarpt markerade fjäderkanter, på de stora fjä- 

 drarne med ett mörkt band derinom, och alla med svarta 

 spolar; de mindre vingtäckarne småningom med smalare 

 kantning, och de små enfargadt svartaktiga; inre vingpen- 

 norna längs kanten med ljusa, af mörkt begränsade kantiga 

 fläckar; vingar och stjert såsom hos gamla foglarne. F. M. 



Dundrägt. Ofversidan svart och grå, med rödaktig an- 

 strykning; pannan, hufvudets sidor, samt hela undersidan 

 hvita; ett streck genom ögat, ett fint streck längs pannan, 

 en större fläck på hjessan, två band längs ryggen, några band 

 eller fläckar öfver armen, gumpsidorna och stjertdunet svarta, 

 ofta med inblandadt rödaktigt dun. Meves. 



Gluttsnäppan är en nordisk fogel, hvilken under som- 

 marmånaderna finnes sparsamt uti nordhga delarne af bri- 

 tiska öarne, häckar mer eller mindre allmänt i norra Skan- 

 dinavien (ännu på Gotland och fjellmyrar i sydliga Norge) 

 samt i Ryssland, genom hela Sibirien ända till ostkusten, 

 utan att dock sträcka sig intill de öppna hafskusterna. — 

 Den flyttar talrikt såväl längs vattendragen genom alla länder 

 i Europa, som utmed kusterna, öfvervintrar merendels i Me- 

 delhafs länderna, men går på ömse sidor om Afrikas kuster 

 ända ned till Kaplandet. I sydligaste delarne af Asien ända 

 i Kina äfvensom i Australien förekommer den äfven om 

 vintern. — Uti motsvarande delen af Nordamerika företrädes 



