143 



arten af en mycket närstående form, Glottis fioridanus Bon., 

 som flyttar ända ned till Chili. 



I vårt land häckar den till större antal blott i Lapp- 

 marken och angränsande nordliga delar af Österbotten, men 

 äfven, ehuru sällsyntare uti mellersta delarne och undan- 

 tagsvis någon gång ännu i sydliga Finland. — Artens häck- 

 ningsställen tyckas i allmänhet inskränka sig till de inre^ af 

 skog skyddade delarne af landet, ty vid ishafvets kust öster 

 om Nordkap lärer den lika litet kläcka, som vid Rysslands 

 och Sibiriens norra kuster. Schrader fann den neraligen vid 

 Warangerfj orden blott om höstarne i sällskap med andra 

 vadare och således stadd på flyttning, och hvarken Lilljeborg 

 eller Middendorff omnämna den från kusten, den senare ej 

 heller annorstädes från lappska halfön. Uti det inre af norra 

 finska lappmarken fann deremot Malm den vara mycket 

 allmän så långt tallskog växte, ända till Pasvik flodens myn- 

 ning (70^). I Enontekis och Muonioniska är den äfven all- 

 män i skogs- och buskregionerna ( Wolley, Sbg & Pn). Från 

 Tengeliö och Uleåborgs trakten hafva väl M, v. Wright och 

 Br. Nyländer ej anfört arten, men enligt Dresser (Birds of 

 Europé) häckar den såväl på senare stället som uti lio socken 

 årligen ehuru fåtaligt. I Pudasjärvi förekommer den spridt 

 och kläcker (Brdr); i Kajana trakten, der den också häckar, 

 finnes den om våren talrikt, om sommaren sällsyntare (Mgrn) ; 

 Nordmann fann den också derstädes med flygvuxna ungar 

 den 18 Juli 1856 äfvensom i Sotkamo. Söderut derifrån 

 ända till Kuopio-trakten är den temligen allmän och kläcker 

 årligen (J. v, IF., Savndr^ Asch.); påtagligen gör den det 

 också på flere ställen ännu sydligare, ehuru till ringa antal 

 och derföre sällan observerad; åtminstone är den ställvis 



"} EnUgt Collett går arten i Norge ända till Ostfinmarken. 



