144 



funnen häckningstiden, t. ex. i Birkkala den 16 juli 18G6 af 

 ingeniören v. Knorring, — På de flesta ställen är den allmän 

 under vår- och höstflyttningarne, såsom vid Nyslott (Lindfors) 

 och i Ladogatrakten, der den enligt Tengström någongång 

 äfven lärer häcka. Vid Helsingfors anträffas den ej i mängd, 

 oftare likväl om hösten (M. v. W.)- Ekebom har erhållit 

 hanar i Helsinge redan den 19 juli 1848 och den 5 aug. 

 1842, hvarföre det ej synes omöjligt, att de häckat någon- 

 städes i närheten. I Yläne äro enstaka individer likaså sedda 

 och skjutna ännu midsommartiden (.7. Shlhg) och med sä- 

 kerhet skall arten hafva häckat på Pullula egendom i Us- 

 kela enl. E. J. Bonsdorff. Några iakttagelser om artens fö- 

 rekomst uti ryska Karelen och på Åland känna vi icke till, 

 ehuru den otvifvelaktigt förekommer äfven der, måhända 

 t. o. m. häckande på det förra stället '^). 



Till södra kustlandet anländer den i böljan af maj (enl. 

 medelberäkning d. 4 — 6), nästan samtidigt till Kuopio och 

 några dagar senare till Uleåborgs-trakten. Redan i augusti 

 anträffas söderut sträckande familjer och flyttningen fortgår 

 hela september månad. Hon vistas helst på sådana tufviga 

 kärrängar, som af vårfloden dränkas under vatten, samt ge- 

 nomflytas af åar och bäckar, äfvensom på sjöstränderna i de 

 vikbottnar, som hafva långgrund lerstrand {J. v. W.). Sina 

 4 ägg lägger den på någon tufva i öppna skogskärr. I likhet 

 med de andra arterna af slägtet är den liflig och skygg, 

 och har ett starkt ljudande läte, efter hvilket dess finska 

 namn vikla och klivi äro bildade. 



Anm. En närstående art, Totanus stagnatilis (Scolopax totanus L.) Bechst, 

 förekommer häckande från södra delen af Ochotska liafvet ända till 

 sydöstra Europa (ännu i Ungarn), samt har anträffats under flytt- 



♦) Öster om vårt område fann Meves arten från Archaugel ända 

 ned till Wytegra (61*^), der något enstaka par ännu kläckte. 



