260 



men förbises lätt, då det från båda sidorna täckes af fja- 

 drarne, särdeles hos honan, som har det helt smalt. 



I ungdrägten likna de öfre kroj^psdelarne de gamlas; 

 hufvudet och de undre delarne äro något olika. Hakan och 

 hufvudets sidor öfver ögonen hvita, närmast till hjessan stö- 

 tande i rostgult, tyglarne och örontrakten med täta, små, 

 mörka fläckar på gråaktig botten. Halsens sidor och kräfvan 

 samt öfverbröstet rödaktigt gråa med mörka tvärfläckar; 

 midten af bröstet och buken hvita; kroppssidorna rödaktigt 

 hvita med grå anstrykning och mörka tvärband eller fläckar. 

 Gumpen inunder jemte undre stjerttäckarne rödaktigt hvita. 

 Båda könen äro lika tecknade och få sin utbildade drägt 

 efter denna. Naumann, 



Dundrägt. Svart; näbb och ben rödaktigt hvita; iris grå. 



Vattenrallen är utbredd öfver mellersta och södra Eu- 

 ropa samt sydligare delarne af Sibirien ; mot norden går den 

 till Island, mellersta Skandinavien och Östersjöprovinserna. 

 — En del öfvervintrar i mellersta Europa (någon stannar t. 

 o. m. i Skåne), men flertalet i Medelhafsländerna samt i 

 södra Asien; i Afrika skall den gå ända till de sydliga 

 delarne. 



Vår fauna tillhör arten egentligen icke, ty veterligen har 

 man erhållit den här blott en enda gång. Ett exemplar fån- 

 gades lef vande den 19 april 1844 här i Helsingfors uppå en 

 gård, dit den, utmattad och utsvulten nödgats taga sin till- 

 flykt (AL v. W.); det förvarades först uti hr Ekehoms sam- 

 ling, men tillhör numera finska museum. — Flere finska 

 exemplar äro utgifvaren icke bekanta; Sadelin upptager väl 

 fogelns namn uti sin fauna fennica^ men angifver ingen 

 fyndort, hvarigenom hans uppgift snarare synes bero på en 

 förmodan än på något verkeligen erhållet exemplar. 



