261 



Om sommaren vistas vattenrallen bland högt gräs, säf 

 och buskar på fuktiga ängar och i närheten af vatten, der 

 den om dagen ligger dold, men om natten är i rörelse för 

 att söka sig föda. Han flyger högst ogerna, men löper 

 hastigt och döljer sig skickligt (Sk. fn.); han simmar äfven 

 med lätthet samt bär derunder vingspetsarne och stjerten 

 upplyftade och nickar med hufvudet. Uppskrämd flyr den 

 undan hälft flygande, hälft springande, och döljer sig ibland 

 växterna, eller stadd i högsta nöd dyker den ned i vattnet 

 (Naum.), 



Knarr-slägtet (Ortygometra i™.). 



Näbben kortare än hufvudet^ mera hög än hr ed, isynnerhet 

 framtill starkt hoptryckt^ rät^ ofvan och under lika till- 

 spetsad- käkkanterna räta och skarpa j näsgropen fram- 

 till grund och afrundad^ räckande till hälften af näb- 

 ben. Pannan ofvanför näbben befjädrad. 

 Näsborrarne aflånga^ genomsigtiga^ belägna nära pannan. 

 Benen stora och starka^ från sidorna hoptryckta; tarsernas 

 hiid framtill delad i tvärsköldar^ baktill likaså eller 

 nätlikt delad; baktån hälften eller tredjedelen så lång^ 

 som tarsen. 

 Vingarne korta, breda mycket hvälfda och afrundade; 2:dra 

 och 3:dje pennan längst; skulderfjädrar ne mer eller 

 mindre långa. 

 Stjerten kort^ till större delen dold af sina tackar e^ be- 

 stående af 12 pennor. 



Hithörande foglar äro mera småväxta och hafva en 

 från sidorna hoptryckt kropp. De rugga tvenne gånger om 

 året, men vinterdrägten är föga olik sommardrägten och 

 begge könen äro lika hvarandra förutom deri, att hanarne 

 äro något större; ungdrägten afviker något från de gamlas, 



