83 



ligare nejder i Asien, men uppgifves en gång hafva ertappats invid 

 Petersburg, enligt Temminck {Degl. & Gerhe Ornith. europ., II. 1867. 

 sid. 141). Såsom en tillfällig främling i vårt närmaste granskap 

 må den derföre här endast omnämnas. 



h) Andra under slägtet Aegialitis Boie. (se sid. 77). 



2. Charadrius hiaticula Linn. Större Strandpiparc. 

 Tyllikurmitsa, rantaraukuja. 



Artm. Näbben kort., till yttre hälften svart^ till inre gul 

 (hos ungarne till största delen svart)., benen gulaj 

 kropjj^'^^ ofvan brungrå med svarta teckningar på huf- 

 vud och bröstj ett tvärband öfver 2>ctnnan^ en ring om- 

 kring halsen och hela underlifvet hvita; de 4 första 

 vingpennornas spolar hvita endast i midten, stjerten 

 med ett mörkt tvärband., som icke sträcker sig till den 

 helt hvita yttersta pennan. 

 Längd omkr. 8 tum, vingbr. 17 till 17 Va t. 

 Lokala namn. Tyllikurmitsa, tyllikkä (Muonio), tylli 

 (Pudasj.), ranta-raukka , -raukuja (Nyldr, ^^bg). — Enl. 

 stud. R. Sievers är arten på Klåfskär (i Ålands sydl. skärg.) 

 känd endast under namn af enkel beckasin och skall såsom 

 sådan årligen fridlysas i kyrkorna (jfr. Streps. interpres). 

 Beskrifning. Gammal fogel om våren. Näbb och ben 

 såsom ofvan nämndt; iris brun, ögonlockskanterna merendels 

 smalt kantade med gult. Näbbroten ofvan omgifven af en 

 smal, svart rand, som utbreder sig på tyglarne och under ögat 

 samt intager dess bakre rand och större delen af örontrakten ; 

 mellan ögonen, tvärs öfver hjessan går äfven ett svart band, 

 hvilket framåt gränsar intill pannan, som är rent hvit; bakom 

 ögonen en fläck af samma färg; hela bakdelen af hufvudet 

 och nacken äro gråbruna eller gulaktigt gråa. Strupen och 

 halsen, inunder det från näbbroten bakut gående svarta 



